П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 560/1885/26 
Суддя-доповідач Яремчук К.О. 
24 серпня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії: судді-доповідача Яремчукa К.О., суддів - Гнап Д.Д.,  Сушка О.О., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду (ухвалене суддею Михайловим О.О. у м. Хмельницькому) від 31 березня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, 
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції
Позивач звернулася до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії.
Рішенням окружного адміністративного суду від 06 квітня 2026 року позов задоволено.
Так, рішенням суду:
визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо незарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з грудня 2005 року по вересень 2008 року у відкритому акціонерному товаристві "Пульсар";
зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи з грудня 2005 року по вересень 2008 року у відкритому акціонерному товаристві "Пульсар".
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що відсутність у Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування інформації про сплату страхових внесків не є підставою для незарахування періоду роботи з грудня 2005 року по вересень 2008 року до страхового стажу позивачки.
Короткий зміст апеляційної скарги та відзиву на таку скаргу
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги її автор вказує на те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для зарахування до страхового стажу позивачки періоду роботи у відкритому акціонерному товаристві "Пульсар" з грудня 2005 року по вересень 2008 року, оскільки відповідно до інформації, яка наявна у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, відкрите акціонерне товариство "Пульсар" знято з обліку 21 жовтня 2015 року в результаті завершення процедури банкрутства. 
При цьому, як стверджує представник апелянта, заборгованість в сумі 3406758,09 гривень, в тому числі із страхових внесків у сумі 1408364,26 гривень (за період з грудня 2005 року по грудень 2010 року) списано відповідно до статті106 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", про що позивачку повідомлено листом Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 22 вересня 2025 року № 12026-11169/П-03/8-2200/25.
Апелянт наголошує на неможливості зарахування до страхового стажу періоду перебування ОСОБА_1 у трудових відносинах з відкритим акціонерним товариством "Пульсар" за період з грудня 2005 року по вересень 2008 року, оскільки відсутня інформація щодо сплати страхових внесків у цей період.
У встановлений судом строк позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, у якому просить таку залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 31 березня 2026 року - без змін.
Стислий виклад встановлених обставин
ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та з 22 серпня 2023 року отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
04 вересня 2025 року позивачка звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою, у якій просила зарахувати до страхового стажу період роботи у відкритому акціонерному товаристві "Пульсар" з грудня 2005 року по вересень 2008 року.
Листом від 22 вересня 2025 року Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повідомило позивачку про відсутність підстав для зарахування до страхового стажу вказаного вище періоду роботи, оскільки роботу не підтверджено індивідуальними відомостями про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (відсутня інформація про сплату внесків).
Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції
Приписами частин першої - третьої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги та виходячи з меж апеляційного перегляду, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України, виходить з наступного.
Відповідно до положень статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Статтею 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) передбачено право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
Відповідно до статті 1 Закону № 1058-IV страхові внески - це кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.
Згідно з частиною першою статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
За змістом статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон № 1788-XII) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
До стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.
Відповідно до статті 62 Закону № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Встановлені у цій справі обставини свідчать про те, що записи, що містяться у трудовій книжці серії НОМЕР_1 , підтверджують факт роботи позивачки інженером-інспектором відділу кадрів у відкритому акціонерному товаристві "Пульсар" з 03 жовтня 2005 року по 18 вересня 2008 року.
Водночас пенсійним органом не зараховано до страхового стажу позивачки вказаний вище період роботи у зв`язку з відсутністю інформації про сплату за цей період страхових внесків. 
Згідно з статтею 20 Закону № 1058-IV страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.
Обчислення страхових внесків застрахованих осіб здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.
Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.
Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.
Відтак обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.
Колегія суддів наголошує на тому, що несплата роботодавцем страхових внесків за працівника не може створювати негативні наслідки для останнього.
Відтак апеляційний погоджується із висновками суду першої інстанції, що невиконання роботодавцем обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України не може позбавляти позивачку права на належне соціальне забезпечення, а позивачка не повинна відповідати за неналежне виконання страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо безпідставного незарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи інженером-інспектором відділу кадрів у відкритому акціонерному товаристві "Пульсар".
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до частин 1 - 3 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Окрім того, частина перша статті 2 та частина четверта статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, що полягає у справедливому, неупередженому та своєчасному вирішенні судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
На переконання колегії суддів, рішення суду першої інстанції, що оскаржується, відповідає зазначеним вище вимогам процесуального закону.
Доводи апеляційної скарги, які були підставою для відкриття апеляційного провадження, не знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду та не спростовують висновки суду першої інстанції по суті справи, а тому не приймаються судом як належні.
Відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що не дає підстав вважати оскаржуване рішення помилковим.
Висновки щодо розподілу судових витрат
Оскільки суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог апеляційної скарги, тому з урахуванням положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати перерозподілу не підлягають.
Керуючись статтями 139, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, 
ПОСТАНОВИВ:
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 31 березня 2026 року - без змін.

Відповідно до частини 1 статті 325 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення. 
Згідно з пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження, крім випадків, передбачених цим пунктом.
Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції (частина 1 статті 329, стаття 331 Кодексу адміністративного судочинства України). 
Суддя-доповідач | | | Яремчук К.О.
Судді | | | Гнап Д.Д.    Сушко О.О.