МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 липня 2026 р. | № 400/5183/26
м. Миколаїв
Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Ярощука В.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу
за позовом | ОСОБА_1 , ,
до відповідача | Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, ,
про | скасування рішення від 16.04.2026 року № 046350020589; зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

08 травня 2026 року ОСОБА_1 (далі-позивач) звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі-відповідач), в якій позивач просить:
-скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про відмову у призначенні пенсії від 16.04.2026 № 046350020589;
-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати ОСОБА_1 період навчання з 01.09.1997 по 01.03.2001 та з 05.05.2001 по 22.06.2001, та період роботи з 22.08.2025 по 07.04.2026 до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії за ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;
-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області призначити ОСОБА_1 пенсію відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 07.04.2026 та провести відповідні виплати.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 07.04.2026 він звернувся до Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». За принципом екстериторіальності органом розгляд заяви визначено Головному управлінню Пенсійного фонду України в Миколаївській області. Однак, рішенням відповідача від 16.04.2026 № 046350020589 відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи. Позивач не погоджується з діями та рішенням відповідача щодо відмови у призначення пенсії та вважає, що відповідач неправомірно відмовив у призначенні пільгової пенсії. 
Ухвалою суду від 18.05.2026 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження в адміністративній справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні), а також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання цієї ухвали.
Відповідачем 02.06.2026 року подано відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти позовних вимог з огляду на наступне. Згідно пункту “в” частини 3 статті 56 Закону України від 05.11.1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи також зараховується, зокрема, навчалася та військова служба. Статтею 38 Закону України від 10.02.1998 № 103/98-ВР «Про професійну (професійно-технічну) освіту» (далі – Закон № 103) передбачено, що час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.
Враховуючи вищевикладену норму Закону, час навчання зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, виключно якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців. В інших випадках час навчання не підлягає зарахуванню до пільгового стажу.
Позивачем 02.06.2026 року подано відповідь на відзив, у якій заперечує проти доводів відповідача викладених у відзиві, зважаючи на наступне. У випадку позивача, навчання у професійно-технічному закладі (01.09.1997) виникло до набуття чинності Закону № 103/98-ВР (10.03.1998), який не є рівноцінною заміною відповідного законодавства колишнього СРСР та суттєво звужує права позивача, набуті до набрання чинності існуючого законодавства. 
Розглянувши заяви по суті, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.
Позивачем подано до територіальних органів Пенсійного фонду України заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до частини 3 статті 114 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Закон № 1058). 
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області за принципом екстериторіальності, за результатами розгляду заяви Позивача, прийнято рішення від від 16.04.2026 № 046350020589 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до частини 3 статті 114 Закону № 1058.
Вважаючи дії відповідача протиправними щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ від 05.11.1991 та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (в редакціях, чинних на момент виникнення спірних правовідносин).
Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Відповідно до частини першої статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Частина третя статті 4 Закону № 1058-IV визначає, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.
Частиною першою статті 9 Закону № 1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Частиною 1 статті 26 Закону №1058-ІV визначено умови призначення пенсії за віком, відповідно до якої особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - від 22 до 32 років.
Відповідно до абзаців першого, другого пункту 2 розділу XV Прикінцеві положення Закону №1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.
Статтею 114 Закону № 1058-IV врегульовані питання щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.
Відповідно до абзацу першого частини третьої статті 114 Закону №1058-IV працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.
За змістом частини п`ятої статті 114 Закону № 1058-IV, у разі призначення пенсій на пільгових умовах відповідно до частин другої і третьої цієї статті проводиться взаємне зарахування періодів роботи, передбачених цією статтею, за умови що роботи, які зараховуються, дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах.
Перелік робіт та професій, зайнятість на яких протягом 25 років дає право на призначення пенсії незалежно від віку, визначається постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 року № 202 «Про затвердження Списку робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років (далі Постанова №202).
Відповідно до розділу І Постанови № 202 до Списку робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років, віднесені: усі робітники, зайняті протягом повного робочого дня на підземних роботах, керівники і спеціалісти підземних дільниць діючих і споруджуваних шахт для видобутку вугілля (сланцю).
Відповідно до частини першої статті 24 Закону № 1058-IV №1058-IV) страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина друга статті 24 Закону №1058-IV).
Відповідно до частини третьої статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.
За кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.
Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років
Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-XII (далі - Закон №1788) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), передбачено, що jсновним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Документи, визначені цим Порядком, є підставою для внесення відомостей до частини персональної електронної облікової картки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, що відображає трудову діяльність застрахованої особи, в тому числі за період до 1 січня 2004 року.
Пунктом 3 зазначеного Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Особливості підтвердження трудового стажу окремих категорій працівників визначені пунктом 20 Порядку № 637, згідно з яким у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій. У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на територіях, зазначених в абзаці другому пункту 18 цього Порядку, стаж роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. У разі відсутності правонаступника, а також у разі знищення архівів у зв`язку з воєнними (бойовими) діями підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи, а також до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням із Мінсоцполітики та Мінфіном.
Відповідно до пункту 8 Порядку № 637 період навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти (крім періоду навчання за денною формою здобуття освіти на підготовчих відділеннях у закладах вищої освіти), професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.
За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження періоду навчання за денною формою здобуття освіти приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.
Системний аналіз наведених норм права свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Аналогічна правова позиція неодноразово виснувалась Верховним Судом, зокрема, у постановах від 29 березня 2023 року у справі №360/4129/20, від 12 вересня 2022 року у справі №569/16691/16-а, від 20 лютого 2020 року у справі №415/4914/16-а, від 21 травня 2020 року у справі №550/927/17, від 16 червня 2020 року у справі №682/967/17 та від 19 червня 2020 року у справі №359/2076/17.
Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Аналогічна позиція неодноразово викладалась Верховним Судом, зокрема, у постановах від 05 березня 2024 року у справі № 500/5342/21, від 04 липня 2023 року у справі № 580/4012/19, від 21 травня 2020 року у справі №550/927/17, від 20 лютого 2018 року у справі № 234/13910/17 та від 7 березня 2018 року у справі №233/2084/17.
Таким чином, довідка уточнюючого характеру може бути основним доказом підтвердження пільгового стажу в період роботи на відповідних посадах або за професіями лише в тих випадках, коли відсутня трудова книжка чи відповідні записи у трудовій книжці. Період навчання у закладах вищої освіти, професійних навчально-виховних закладах, підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.
У ході судового розгляду встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою від 07.04.2026 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах незалежно від віку відповідно до частини третьої статті 114 Закону №1058-ІV, за принципом екстериторіальності органом призначення визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області.
Відповідачем за результатами розгляду його заяви та долучених документів прийнято рішення від 16.04.2026 №046350020589, яким відмовлено в призначення пенсії на пільгових умовах незалежно від віку через відсутність необхідного пільгового стажу на час звернення.
За розрахунком, наведеного в оспорюваному рішенні, та розрахунком форми РС-право тривалість пільгового стажу станом на дату звернення (07.04.2026) становить 20 років 2 місяців 27 днів, з яких: роботи підземні, провідні професії (20) - 2 місяці 9 днів, роботи підземні, професії за постановою КМУ №202 від 31.03.994 (25) - 20 років місяці 27 днів.
У межах спірних правовідносинах позивачем заявлено позовні вимоги щодо не зарахування до пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах незалежно від віку відповідно до частини третьої статті 114 Закону №1058-ІV, періоду навчання з 01.09.1997 по 01.03.2001 та з 05.05.2001 по 22.06.2001 та період роботи з 22.08.2025 року по 07.04.2026 року.
Згідно із розрахунком стажу (форма РС-право) номер ПС: 046350020589 (станом на дату звернення 07.04.2026), до пільгового стажу зараховано наступні періоди: 02.03.2001-04.05.2001 - ст.14, пост.202, підземні, сп.1; 22.10.2001-02.07.2002 - ст.14, пост.202, підземні, сп.1; 10.04.2006-31.07.2025 - ст.14, пост.202, підземні, сп.1; 01.08.2025-21.08.2025 - ст.14, пост.202, підземні, 
Згідно із дипломом молодшого спеціаліста серії НОМЕР_1 від 29.06.2001, додатку до диплому молодшого спеціаліста, позивач у періоді з 01.09.1997 по 30.06.2001 проходив навчання в Павлоградському технікумі Національного гірничого університету за спеціальністю «Експлуатація та ремонт гірничого електромеханічного обладнання та автоматичних пристроїв» і здобув кваліфікацію «гірничий технік-електромеханік».
Як вбачається з трудової книжки серії НОМЕР_2 від 12.03.2001, позивач з 02.06.2000 по 28.06.2000 - проходив виробничу практику в Державному відкритому акціонерному товаристві «Шахта «Благодатна» учнем електрослюсаря чергового по ремонту устаткування (записи №№1, 2); з 02.03.2001 по 04.05.2001 - проходив виробничу практику в Державному відкритому акціонерному товаристві «Шахта «Благодатна» учнем електрослюсаря підземного (записи №№3, 4).
Згідно з уточнюючою довідкою ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» від 21.08.2025 №1220 підтверджено роботу позивача повний робочий день у періоді з 02.03.2001 по 04.05.2001 на посаді учня електрослюсаря підземного на дільниці підготовчих та монтажно-демонтажних робіт з повним робочим днем в шахті, тобто за професією, що надає право виходу на пенсію на пільгових умовах, що передбачено списком 1 розділ 1 підрозділ 1 пункт а позиція 1.1.а, затверджена постановою КМУ від 16.01.2003 №36, згідно з Постановою № 202 від 31.03.1994 відповідно до частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Як установлено судом та підтверджено матеріалами справи, період проходження виробничої практики з 01.03.2004 по 30.04.2004 на посаді учня електрослюсаря підземного зарахований відповідачем до стажу роботи, що надає право на призначення пенсії на пільгових умовах незалежно від віку відповідно до частини третьої статті 114 Закону №1058-ІV.
Пунктом «д» частини третьої статті 56 Закону № 1788-XII передбачено, що до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, зараховується: навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Законом України «Про професійну (професійно-технічну) освіту» № 103/98-ВР від 10.02.1998 з наступними змінами і доповненнями, а саме частина перша статті 38 «Гарантії соціального захисту здобувача освіти та випускника закладу професійної (професійно-технічної) освіти», обумовлено: час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.
За змістом статті 17 Закону України «Про професійно-технічну освіту» професійно-технічний навчальний заклад - це заклад освіти, що забезпечує реалізацію потреб громадян у професійно-технічній освіті, оволодінні робітничими професіями, спеціальностями, кваліфікацією відповідно до їх інтересів, здібностей, стану здоров`я.
Статтею 18 вказаного Закону визначено, що до професійно-технічних навчальних закладів належать: професійно-технічне училище відповідного профілю; професійне училище соціальної реабілітації; вище професійне училище; професійний ліцей; професійний ліцей відповідного профілю; професійно-художнє училище; художнє професійно-технічне училище; вище художнє професійно-технічне училище; училище-агрофірма; вище училище-агрофірма; училище-завод; центр професійно-технічної освіти; центр професійної освіти; навчально-виробничий центр; центр підготовки і перепідготовки робітничих кадрів; навчально-курсовий комбінат; навчальний центр; інші типи навчальних закладів, що надають професійно-технічну освіту або здійснюють професійно-технічне навчання.
Отже, до професійно-технічних навчальних закладів належать інші типи навчальних закладів, що надають професійно-технічну освіту або здійснюють професійно-технічне навчання.
При цьому, професійно-технічний заклад вирізняється не стільки типом закладу (училище, технікум, університет тощо), а і видом навчання та здобуття професійних навичок у відповідному закладі.
Правовий висновок щодо зарахування періоду навчання до пільгового стажу викладений в постанові Верховного Суду від 04.03.2020 по справі № 367/945/17.
Таким чином, період навчання може бути зараховано не лише до загального трудового стажу, а і у стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників. Умовами такого зарахування визначено зарахування на роботу за набутою професією у строк, що не перевищує трьох місяців між днем закінчення навчання і днем зарахування на таку роботу.
Разом з цим, позивач не був працевлаштований за набутою професією упродовж трьох місяців після здобуття освіти в цьому навчальному закладі.
Як слідує з трудової книжки, позивач після навчання з 22.10.2001 - прийнятий електрослюсарем підземним, тоді як дата закінчення навчання 29.06.2001.
Отже, у спірному випадку працевлаштування позивача за посадою, що надає право на призначення пенсії на пільгових умовах незалежно від віку відповідно до частини третьої третьою статті 114 Закону №1058-ІV відбулось поза межами трьох місяців після здобуття освіти, більш того працевлаштування на роботу відбулось не за набутою професією - «гірничий технік-електромеханік».
Враховуючи викладене, зважаючи на те, що позивач хоч навчався в Павлоградському технікумі Національного гірничого університету, проте не був працевлаштований упродовж трьох місяців після закінчення навчання за набутою професією, то відповідачем цілком правомірно не зараховано до пільгового стажу позивача періоду його навчання (за виключенням періодів проходження виробничої практики з 02.03.2001 по 04.05.2001 на посаді учня електрослюсаря підземного, які зараховані).
Щодо періоду виробничої практики з 02.06.2000 по 28.06.2000, суд зазначає, що записами трудової книжки підтверджено проходження позивачем виробничої практики на посаді учня електрослюсаря чергового в Державному відкритому акціонерному товаристві «Шахта «Благодатна» у вказаний період, разом з цим в трудовій книжці не зазначено жодних відомостей щодо характеру виконуваної позивачем роботи під час проходження виробничої практики у цей період на підтвердження пільгового стажу роботи, як то безпосередня зайнятість повний робочий день на підземних, відкритих гірничих з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії.
Разом з цим, наявність у трудовій книжці запису лише щодо проходження виробничої практики на відповідній посаді учня електрослюсаря чергового не свідчить про наявність у позивача права на зарахування вказаного періоду до пільгового стажу, оскільки не звільняє від врахування інших умов, встановлених частиною третьою статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Водночас, наявні в матеріалах справи документи не підтверджують зайнятість позивача повний робочий день на роботах, що надає право виходу на пенсію на пільгових умовах відповідно до частини третьої статті 114 Закону №1058-ІV, тоді як підтвердження зайнятості повний робочий день на відповідних роботах є однією з обов`язкових умов при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах. І таке підтвердження може містити безпосередньо трудова книжка, проте у разі відсутності в ній необхідних записів, подання уточнюючої довідки є обов`язковим.
Разом з цим, доказів наявності довідок уточнюючого характеру на підтвердження пільгового стажу роботи на відповідній посаді або за професією за спірний період (02.06.2000 по 28.06.2000) із зазначенням характеру виконуваної роботи, віднесення даної професії до відповідних Списків, що надають право на призначення пільгової пенсії та інформації про зайнятість на таких роботах повний робочий день, позивачем не надано, а матеріали не містять.
При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що у разі відмови роботодавця надати його працівнику довідку, яка підтверджує пільгових характер роботи, така особа в має можливість скористатись своїм правом на судовий захист у іншому процесі (цивільному), пред`явивши позов до товариства щодо видачі відповідної довідки.
Відповідна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 11.07.2019 у справі № 336/3067/17.
Верховний суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у вищезазначеному рішенні зазначила, що для призначення пенсії за віком на пільгових умовах необхідно підтвердити пільговий характер умов праці, уточнюючою довідкою підприємства, саме про зайнятість в шкідливих та важких умовах праці повний робочий день.
Поряд з цим, суд звертає увагу, що позивач не позбавлений права звернутись до відповідача, надавши такі документи.
Щодо не зарахування до пільгового стажу періоду роботи позивача з 22.08.2025 по 07.04.2026, суд зазначає наступне.
Як встановлено судом згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 від 12.03.2001 позивач з 10.04.2006 по сьогоднішній день, що не заперечується відповідачем, прийнятий електрослюсарем підземним на дільниці з ремонту забійного обладнання з повним робочим днем у шахті, що дає право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних гірничих роботах, пов`язаних з видобутком вугілля, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 202 від 31.03.1994.
Так, як вже зазначалося вище, приписами ст.62 Закону України № 1788-XII визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності такої книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Суд зазначає, що відповідно вже згаданого вище пункту 20 Порядку № 637, в тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Отже, уточнюючі довідки для підтвердження спеціального трудового стажу або інші документи необхідно надавати лише в разі, коли відсутні відповідні відомості в трудовій книжці, при цьому за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливості їх одержання у зв`язку з воєнними діями підтвердження трудового стажу може здійснюватися органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Аналіз наведених приписів законодавства дає підстави для висновку, що приписи законодавства не ставлять у залежність зарахування відповідного періоду роботи до пільгового стажу із наявністю даних спеціального стажу в індивідуальних відомостях про застраховану особу у розділі «Відомості по спеціальному стажу». Зарахування до стажу відбувається за записами у трудовій книжці або уточнюючими довідками, якщо трудова книжка заповнена некоректно.
Наявна в матеріалах справи трудова книжка позивача містить необхідні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, оскільки спірний період роботи самі по собі містить відомості про характер та умови роботи, а роботи передбачені Списком, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 202 від 31.03.1994.
Зазначені записи не є неправильними чи містять неточні записи про період роботи.
Отже, відсутність уточнюючої довідки про характер роботи та характеристики виконуваної роботи за наявності належним чином оформленої трудової книжки не спростовує наявності у працівника відповідного пільгового стажу роботи.
Наведене вище також узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 20.02.2018 у справі № 646/5141/17, від 27.03.2018 у справі № 569/15943/16-а, від 31.07.2018 у справі № 235/1112/17 при вирішенні спорів щодо зарахування до пільгового стажу підземної роботи шахтарів за записами у трудовій книжці.
Лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній орган Пенсійного Фонду має право обчислити трудовий стаж на підставі даних, наявних в реєстрі застрахованих осіб державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також інших первинних документів (довідок, виписок із наказів, особових рахунків і відомостей на видачу заробітної плати, посвідчень, характеристик, письмових трудових договорів та угод з відмітками про їх виконання, та ін.).
Вказане узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 02.12.2021 у справі № 263/9464/16-а.
Крім того, суд зазначає, що пенсійний орган наділений правом здійснювати перевірки та звірки щодо достовірності виданих документів шляхом направлення відповідних запитів.
Однак, матеріали справи не містять відомостей про те, що пенсійним органом вживались будь-які заходи з метою перевірки або звірки для отримання відомостей на підтвердження/спростування достовірності виданих документів трудової діяльності позивача за вказаний період.
Відповідачем до загального та пільгового стажу було зараховано період роботи з 10.04.2006 по 21.08.2025.
Згідно п. 4.3. Порядку № 22-1 страховий стаж обчислюється по місяць, що передує місяцю подання особою відповідної заяви (досягнення особою пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 Закону, - у разі автоматичного призначення пенсії за віком (без звернення особи)).
Отже, за загальним правилом, страховий стаж обчислюється органом Пенсійного фонду по місяць, що передує місяцю подання особою відповідної заяви. Законодавчі підстави для застосування іншого підходу під час обчислення стажу відсутні.
Інших підстав для не зарахування до пільгового стажу позивача спірного періоду роботи відповідачем в оскаржуваному рішенні не зазначено.
Відповідачем при прийнятті рішення № 046350020589 від 16.04.2026 не відмовлено в зарахувані зазначеного періоду, поряд з цим, згідно Форми РС від 07.04.2026 період з 22.08.2025 року на зараховано до періодів стажу для розрахунку пенсії, отже відповідач при прийняті оскаржуваного рішення не прийняв рішення про зарахування або про відмову у зарахувані періоду з 22.08.2025 року по 07.04.2026 року.
З урахуванням вищенаведеного суд приходить до висновку що спірний період роботи з 22.08.2025 по 07.04.2026 підлягає зарахуванню до пільгового стажу за Списком № 1, який дає право на призначення пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України № 1058-ІV.
Суд акцентує увагу на тому, що відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
Приймаючи рішення від №046350020589 від 16.04.2026 Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області не виконало свого обов`язку щодо всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів.
Щодо вимоги позивача зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області призначити позивачу пенсію з 07.04.2026, суд зазначає наступне.
За своєю правовою природою, відповідно до норм чинного законодавства, повноваження відповідача щодо призначення пенсії є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.
Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проєктом нормативно-правового акта.
Отже, дискреційне право органу виконавчої влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним, розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.
Наділивши державні органи та осіб, уповноважених на виконання функцій держави дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави та особам уповноважених на виконання функцій держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.
Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Аналіз норм Кодексу адміністративного судочинства України свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, оскільки ключовим його завданням є здійснення правосуддя.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, позовні вимоги щодо призначення пенсії не підлягають задоволенню, з огляду на втручання в дискреційні повноваження пенсійного органу та виходять за межі завдань адміністративного судочинства.
З огляду на викладене, суд зробив висновок, що належним способом захисту порушеного права повивача є зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області повторно розглянути заяву позивача від 07.04.2026 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах на підставі положень ч.3 ст.114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»., та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду та зарахованих періодів роботи позивача цим судовим рішенням.
Відтак позовні вимоги щодо зобов`язання відповідача провести перерахунок пенсії позивача на підставі довідки Департаменту з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України області підлягають частковому задоволенню.
Згідно з абзацом першим частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Квитанцією від 13.05.2026, що міститься в матеріалах справи, підтверджується понесення позивачем судових витрат у розмірі 1064,96 грн на сплату судового збору за подачу адміністративного позову, а тому ця сума підлягає відшкодуванню шляхом стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Враховуючи викладене, керуючись статтями 22, 139, 241-246, 255, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, Миколаївський район, Миколаївська область, 54020; код ЄДРПОУ: 13844159) задовольнити частково.
2. Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 16.04.2026 року № 046350020589.
3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області:
зарахувати до пільгового страхового стажу ОСОБА_1 період з 22.08.2025 по 07.04.2026 роки;
повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 07.04.2026 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
4. Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області судовий збір у розмірі 1064 (Одна тисяча шістдесят чотири) гривень 96 копійок.
5. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
6. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
7. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.Г.Ярощук   

Рішення складено в повному обсязі 24 липня 2026 року