Справа № 953/7756/26 
Провадження № 3/953/1496/26
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
11 вересня 2026 року м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Власової Ю.Ю.
секретар судового засідання – Панченко Л.В.
за участю представника Харківської митниці Державної митної служби України - Тупікової О.О.,
розглянувши справу про порушення митних правил за ст. 476 МК України, яка надійшла з Харківської митниці Державної митної служби України відносно громадянина КНР  ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), адреса: АДРЕСА_1 ,
у с т а н о в и в:
1. Зміст протоколу про адміністративне правопорушення.
Згідно протоколу про порушення митних правил № 0018/80700/2026 від 10.04.2026, 02.03.2026 до митного поста «Аеропорт «Харків» Харківської митниці особою уповноваженою на декларування ТОВ «МДК ЕКСПРЕС» ОСОБА_3 поданий до митного оформлення додатковий реєстр № 26UA807230R00001M9 на 90 міжнародних експрес-відправлень (далі-МЕВ), зокрема МЕВ № RK1135356842CN, що раніше надійшло на ЦСС ТОВ «МДК ЕКСПРЕС», м. Харків, пр-т Льва Ландау, буд. 32. Відправник товару — ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), Китай, одержувач — гр. ОСОБА_4 , АДРЕСА_2 .
При здійсненні митних формальностей по даному МЕВ виявлено товари (спортивне взуття), що підозрюються у порушенні прав інтелектуальної власності.
До виявлених товарів, митницею, згідно статті 397 МК України застосовані заходи щодо сприяння захисту прав інтелектуальної власності та направлено повідомлення про призупинення митного оформлення представнику правовласника (лист Харківської митниці від 04.03.2026 № 7.14-3/16/14/1087).
Харківська митниця отримала від представника правовласника компанії NIKE Innovate C.V. Олександра ПАХАРЕНКА наступні документи: лист від 17.03.2026 № 149ДМС (вх. № 1916/13/7.14-3), клопотання № 231ДМС від 30.03.2026 (вх. Харківської митниці № 2370/13/7.14-4 від 31.03.2026), висновок судового експерта від 25.03.2026 № 280-01 за результатами проведення експертизи у сфері інтелектуальної власності. Згідно вказаних документів, товари - сітчасте спортивне взуття з маркуванням “NIKE”, що надійшли в МЕВ № RK1135356842CN, є контрафактними.
Таким чином, дії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) кваліфіковані за ст. 476 МК України за ознаками ввезення на митну територію України товарів з порушенням охоронюваних законом прав інтелектуальної власності.
2. Узагальнені позиції учасників судового провадження.
Представник Харківської митниці Тупікова О.О. у судовому засіданні обставини, викладені в протоколі про порушення митних правил № 0018/80700/2026 від 10.04.2026 відносно ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) підтримала. Просила розглянути справу по суті викладеного.
Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) у судове засідання не з`явився, про час, день та місце слухання справи повідомлявся належним чином, у тому числі шляхом публікації оголошення на офіційному сайті Судової влади, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надав.
З урахуванням наведеного та положень ст. 268 КУпАП, ч. 4 ст. 526 МК України, суд вважає за можливе розглянути справу без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ).
3. Мотиви і висновки суду.
Положеннями статті 62 Конституції України унормовано, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до ст. 19 Закону України від 29.06.2004 N 1906-IV «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України від 23.02.2006 N 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
Так, у п. 52 рішення ЄСПЛ від 05.02.2008 «Романаускас проти Литви» судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим.
Виходячи із положень ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30 травня 2013 року), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016), суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Положення ч.ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ч. 5 ст. 2 КУпАП питання щодо адміністративної відповідальності за порушення митних правил регулюються Митним кодексом України.
Положеннями ч. 1 ст. 458 МК України визначено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або необережні) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
Згідно ст. 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням. Провадження у справі про порушення митних правил включає в себе виконання процесуальних дій, зазначених у статті 508 цього Кодексу, розгляд справи, винесення постанови та її перегляд у зв`язку з оскарженням.
Частиною 1 ст. 487 МК України визначено, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 489 МК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Підставами для порушення справи про порушення митних правил є: (1) безпосереднє виявлення посадовими особами митного органу порушення митних правил; (2) офіційні письмові повідомлення про вчинення особою порушення митних правил, отримані від правоохоронних органів, а також органів, що проводять заходи офіційного контролю; (3) офіційні письмові повідомлення про вчинення порушення митних правил, отримані від митних та правоохоронних органів іноземних держав, а також від міжнародних організацій (ч. 1 ст. 491 МК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: (1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; (2) поясненнями свідків; (3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; (4) висновком експерта, висновком правовласника про наявність або відсутність порушення прав інтелектуальної власності; (5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами, транспортними засобами комерційного призначення - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.
Згідно з вимогами ст. 476 МК України відповідальність настає у разі ввезення на митну територію України товарів з порушенням охоронюваних законом прав інтелектуальної власності, крім товарів, до яких відповідно до частини третьої статті 397 цього Кодексу не застосовуються заходи щодо сприяння захисту прав інтелектуальної власності, передбачені частиною першою статті 397 цього Кодексу.
Тобто, основним безпосереднім об`єктом правопорушення за даною нормою закону є охоронюване законом право на об`єкт інтелектуальної власності, а об`єктивною стороною є порушення законодавства про інтелектуальну власність, вчинене під час переміщення товарів через митний кордон України. Суб`єктивна сторона правопорушення передбачає наявність прямого умислу. При цьому, у правопорушників мають бути намір та мета отримання прибутку з операцій (наприклад цивільних угод), що в подальшому можуть бути здійснені з такими товарами як на митній території України, так і поза нею.
Слід зауважити, що відповідно до ч. 1 ст. 236 МК України декларування товарів, що переміщуються (пересилаються) через митний кордон України у міжнародних поштових та експрес-відправленнях, здійснюється оператором поштового зв`язку, експрес-перевізником чи декларантом або уповноваженою ним особою.
Відповідно до ч. 1 ст. 397 МК України до товарів, що підозрюються у порушенні прав інтелектуальної власності, митні органи застосовують такі заходи щодо сприяння захисту прав інтелектуальної власності: (1) призупинення митного оформлення товарів на підставі даних митного реєстру об`єктів права інтелектуальної власності, які охороняються відповідно до закону, відповідно до статті 399 цього Кодексу; (2) призупинення митного оформлення товарів за ініціативою митного органу відповідно до статті 400 цього Кодексу; (3) знищення товарів, митне оформлення яких призупинено за підозрою у порушенні прав інтелектуальної власності, відповідно до статті 401 цього Кодексу; (4) призупинення митного оформлення та знищення невеликих партій товарів, що перемiщуються (пересилаються) через митний кордон України у міжнародних поштових та експрес-відправленнях, відповідно до статті 401-1 цього Кодексу; (5) зміна маркування на товарах та їх упаковці відповідно до статті 402 цього Кодексу.
За винятком випадків, передбачених частиною третьою цієї статті, такі заходи застосовуються у разі підозри у порушенні прав інтелектуальної власності щодо: (1) товарів, що переміщуються громадянами на митну територію України або за її межі; (2) товарів під час їх ввезення на митну територію України (у тому числі з метою транзиту) або вивезення за межі митної території України; (3) товарів, що поміщуються в митні режими імпорту, реімпорту, експорту, реекспорту, тимчасового ввезення, тимчасового вивезення, митного складу, вільної митної зони, переробки на митній території, переробки за межами митної території.
У разі підозри у порушенні прав інтелектуальної власності щодо товарів, митні формальності щодо яких здійснюються без подання митної декларації, митними органами призупиняється виконання митних формальностей щодо таких товарів згідно з положеннями статей 399 або 400, або 401-1 цього Кодексу.
Порядок застосування заходів щодо сприяння захисту прав інтелектуальної власності та взаємодії митних органів з правовласниками, декларантами та іншими заінтересованими особами визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Статтею 495 ЦК України визначено, що майновими правами інтелектуальної власності на торговельну марку є: (1) право на використання торговельної марки; (2) виключне право дозволяти використання торговельної марки; (3) виключне право перешкоджати неправомірному використанню торговельної марки, в тому числі забороняти таке використання; (4) інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.
Майнові права інтелектуальної власності на торговельну марку належать володільцю відповідного свідоцтва, володільцю міжнародної реєстрації, особі, торговельну марку якої визнано в установленому законом порядку добре відомою, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно абз. 4) та 5) ч. 1 ст. 1 Закону України від 15.12.1993 № 3689-XII «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» (далі - Закон № 3689-XII) торговельна марка - позначення, за яким товари і послуги одних осіб відрізняються від товарів і послуг інших осіб; свідоцтво - свідоцтво України на торговельну марку.
Власник свідоцтва має право дати будь-якій особі дозвіл (видати ліцензію) на використання торговельної марки на підставі ліцензійного договору (ч. 8 ст. 16 Закону № 3689-XII).
Використанням торговельної марки визнається, зокрема, нанесення її на будь-який товар, для якого торговельну марку зареєстровано, упаковку, в якій міститься такий товар, вивіску, пов`язану з ним, етикетку, нашивку, бирку чи інший прикріплений до товару предмет, зберігання такого товару із зазначеним нанесенням торговельної марки з метою пропонування для продажу, пропонування його для продажу, продаж, імпорт (ввезення) та експорт (вивезення) (ч. 4 ст. 16 Закону № 3689-XII).
Відповідно до ч. 5 ст. 16 Закону № 3689-XII свідоцтво надає його власнику виключне право забороняти іншим особам використовувати без його згоди, зокрема, позначення, тотожне із зареєстрованою торговельною маркою, стосовно наведених у свідоцтві товарів і послуг; позначення, схоже із зареєстрованою торговельною маркою, стосовно наведених у свідоцтві товарів і послуг, якщо внаслідок такого використання ці позначення можна сплутати.
Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 20 Закону № 3689-XII будь-яке посягання на права власника свідоцтва, передбачені статтею 16 цього Закону, в тому числі вчинення без згоди власника свідоцтва дій, що потребують його згоди, та готування до вчинення таких дій, вважається порушенням прав власника свідоцтва, що тягне за собою відповідальність згідно з чинним законодавством України. На вимогу власника свідоцтва таке порушення повинно бути припинено, а порушник зобов`язаний відшкодувати власнику свідоцтва завдану майнову шкоду шляхом відшкодування збитків чи виплати компенсації та/або завдану немайнову (моральну) шкоду.
Як убачається із Висновку правовласника про наявність порушення прав інтелектуальної власності компанії NIKE Innovate C.V. від 17.03.2026 № 148 ДМС, у товарі, який переміщувався (пересилався) через митний кордон України у міжнародному поштовому відправленні за митною декларацією № RK1135356842CN, наявні ознаки порушення права інтелектуальної власності на торгівельні марки NIKE та позначення у формі "галочки" (Свідоцтво України на знак товарів та послуг № 743, Свідоцтво України на знак товарів та послуг № НОМЕР_1 , що включені до митного реєстру об`єктів права інтелектуальної власності за №№ 1148, 1150).
Згідно Висновку експерта за результатами проведення експертизи у сфері інтелектуальної власності від 25.03.2026 № 280-01, позначення у формі "галочки", нанесені на товар, який переміщувався через митний кордон України у міжнародному поштовому відправленні за митною декларацією № RK1135356842CN є тотожними з торгівельною маркою у формі "галочки" за Свідоцтвом України на знак для товарів і послуг № 37120, права на яку належать компанії NIKE Innovate C.V.
Підпунктом а) п. 17 ч. 1 ст. 4 МК України визначено, що товари, що є предметами порушення прав інтелектуальної власності на торговельну марку в Україні, на яких без дозволу міститься позначення, тотожне із охоронюваною в Україні торговельною маркою стосовно одного й того самого виду товарів, або яке є схожим настільки, що його можна сплутати з такою торговельною маркою - є контрафактними товарами.
Відтак, приведеною сукупністю доказів у повному обсязі доведена вина ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) у порушенні митних правил, та суд кваліфікує його дії за ст. 476 МК України за ознаками ввезення на митну територію України товарів з порушенням охоронюваних законом прав інтелектуальної власності.
Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
При накладенні стягнення суд у відповідності до ст. 33 КпАП України, враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.
Враховуючи викладене, суд вважає необхідним накласти на ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) стягнення у межах санкції ч. 1 ст. 476 МК України у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією товарів, що переміщуються з порушенням права інтелектуальної власності.
Крім цього, на момент розгляду справи, відповідно до довідки про витрати митного органу у справі про порушення митних правил № 0018/80700/2026, обрахована вартість за добу зберігання товару - безпосереднього предмету порушення митних правил, яка становить: 129 календарних днів (з 06.05.2026 по 11.09.2026) х 0,018 Євро за добу = 2,322 Євро, що відповідно до офіційного курсу НБУ (51,7643 грн) становить 120 (сто двадцять) гривень 19 копійок.
На підставі ст. 520 МК України, суд вважає за необхідним стягнути з правопорушника витрати Харківської митниці Держмитслужби, пов`язані зі справою про порушення митних правил за зберігання предмету правопорушення.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 665,60 гривень.
Керуючись ст.ст. 279, 283 КУпАП України, ст.ст. 458, 476, 486, 487, 489, 528 МК України, суд, -
п о с т а н о в и в:
ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) визнати винуватим у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 476 Митного кодексу України та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок (отримувач коштів: ГУК Харківська обл./МТГ м. Харків, МФО 899998, код ЄДРПОУ 37874947, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Рахунок отримувача: UA 118999980313080106005020649, призначення платежу: оплата штрафу по постанові суду у справі про ПМП № 0018/80700/2026), з конфіскацією товарів, вилучених за протоколом № 0018/80700/2026 від 10.04.2026 на користь держави.
Вилучені згідно протоколу про порушення митних правил № 0018/80700/2026 від 10.04.2026 товари, а саме: сітчате спортивне взуття з маркуванням "NIKE" (арт. АV3595-002), 3 (три) пари, вартістю 6 876 (шість тисяч вісімсот сімдесят шість) гривень 60 копійок, - конфіскувати на користь держави.
Стягнути з  ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) витрати Харківської митниці Держмитслужби за зберігання предмету правопорушення у розмірі 120 (сто двадцять) гривень 19 копійок.
Стягнути з  ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) судовий збір у дохід держави у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок (отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA 908999980313111256000026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106, у призначенні платежу платником повинно бути вказано: слова «судовий збір», Київський районний суд м. Харків, код ЄДРПОУ 02893746).
Відповідно до ч. 1 ст. 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Роз`яснити, що у разі несплати штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем його проживання, роботи або за місцезнаходженням майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення стягується: подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.
Строк пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці.
Постанова у справі про порушення митних правил протягом десяти днів з дня її винесення може бути оскаржена особою, стосовно якої вона винесена, представником такої особи або митним органом, який здійснював провадження у цій справі до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Харкова.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя -      Ю.Ю. Власова