ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2026 р. | Справа № 646/6511/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Русанової В.Б.,
Суддів: П`янової Я.В. , Бегунца А.О. ,
за участю секретаря судового засідання Тютюник О.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Основ`янського районного суду міста Харкова від 15.07.2026, (головуючий суддя І інстанції: Демченко І.М.) по справі № 646/6511/25
за позовом ОСОБА_1 
до  Департаменту патрульної поліції 
про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:
- визнати протиправними дії старшого інспектора Управління патрульної поліції в Харківській області молодшого лейтенанта поліції Козиренка В.В., які полягають у винесенні 23.05.2025 електронної постанови серії ЕНА № 4797392, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1 190,00 грн.;
- скасувати електронну постанову серії ЕНА № 4797392 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1190,00 грн, а провадження у справі закрити за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.
Рішенням Основ`янського районного суду міста Харкова від 15.07.2026 у задоволенні позову відмовлено.
Позивач, не погоджуючись з рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати, як постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, при не повному з`ясуванні обставин справи та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не враховано відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження того, що вантажівка MAN TGA 41.400 виїхала на маршрут із закритим номером, а також наявність закритого номеру на час зупинки вказаного транспортного засобу.
Зауважує, що ДПП не надано і належних доказів того, що поліцейський помітив наявність закритого номерного знаку ще до зупинки транспортного засобу, про що зазначено ним у рапорті, долученого до постанови в якості доказу правомірності її складання. 
Також, звертає увагу на суттєві порушення інспектором поліції процедури розгляду справи, оцінку яким не надано судом першої інстанції, а саме не надання стороні захисту водія ознайомитись з матеріалами справи та надати їх копії до початку її розгляду, розгляд справи за відсутності водія та його адвоката з приховуванням доказів, не долучення та приховування заяви про відвід інспектору поліції, безпідставне продовження розгляду справи за наявності вказаної заяви.
Крім того, зауважує на безпідставне посилання інспектора поліції на Інструкцію із застосування органами та підрозділами поліції технічних засобів і приладів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, затверджену Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18.12.2018 року № 1026, як підставу для відмови в ознайомленні сторони захисту із відеозаписами.
Просить врахувати постанову Верховного Суду від 18.02.2020 у справі № 524/9827/16-а, в якій зазначено, що невжиття посадовою особою жодних дій щодо надання особі можливості реалізувати право на захист та ознайомитися з матеріалами є самостійною й абсолютною підставою для скасування постанови поліції, незалежно від наявності чи відсутності в діях особи складу самого правопорушення.
Департамент патрульної поліції (далі відповідач) подав відзив на апеляційну скаргу, в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.
Позивач подав відповідь на відзив відповідача, в якому просить врахувати надані письмові пояснення та задовольнити позовні вимоги, а відзив на апеляційну скаргу вважати необґрунтованим та безпідставним.
Учасники справи про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.
Відповідно до ч. 4 ст. 229, ч. 1 ст. 308 КАС України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, апеляційну скаргу, відзиву на неї, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 23.05.2025 інспектором 5 роти 1 батальйону УПП в Харківській області молодшим лейтенантом поліції Козиренком В.В. складено постанову серії ЕНА № 4797392, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 1 190,00 грн.
Згідно постанови, 01.05.2025 о 13:50 у с. Сороківка, вул. Віри Коврегіної 3, водій керував транспортним засобом MAN TGA 41.400 д.н.з. НОМЕР_1 при цьому номерний знак транспортного засобу був закритий стороннім предметом, що не давало змоги чітко визначити всі його символи з відстані 20 м., а також на вимогу поліцейського не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п. 2.9 «в», 2.4 «а» ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.
Позивач, не погоджуючись з постановою по справі про адміністративне правопорушення, оскаржив її в судовому порядку.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем доведено вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення та законність дій щодо винесення оскаржуваної постанови.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно з пп. «в» п. 2.9 ПДР України водієві забороняється: керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.
Відповідно до пп. «а» п. 2.4 ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.
Пунктом 2.1 ПДР України визначено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема, посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Частиною 1 ст. 121-3 КУпАП передбачено, що керування або експлуатація транспортного засобу, зокрема, з номерним знаком перевернутим чи неосвітленим, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.
Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Статтею 40 Закону України "Про Національну поліцію" (далі Закон № 580-VIII) визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Згідно зі ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
За визначенням ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
На підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення відповідачем надано до суду DVD-RW диски з відеозаписами з нагрудних камер.
Як вірно зазначено судом першої інстанції, відеозаписами зафіксовано ТЗ позивача, на задньому номерному знаку НОМЕР_1 якого, у якому літера «К» закрита стороннім предметом.
Вказаний вище сторонній предмет ускладнює ідентифікацію номерного знаку з відстані 20 м.
Доводи скаржника про відсутність доказів на підтвердження наявності стороннього предмету на номерному знаці спростовуються відеозаписом з бодікамери 471710, де на відрізку о 13:51 год зафіксовано закритий номерний знак. 
Доводи апелянта щодо відсутності доказів на підтвердження того, що вантажівка MAN TGA 41.400 виїхала на маршрут із закритим номером колегія суддів вважає такими, що не спростовують наявності на номерному знаці стороннього предмету на час фіксації правопорушення.
Доводи апеляційної скарги щодо відсутності належних доказів того, що поліцейський помітив наявність закритого номерного знаку ще до зупинки транспортного засобу колегія суддів оцінює критично, оскільки відеозаписами зафіксовано безперервно рух автомобіля , момент зупинки ТЗ так і подальшу фіксацію заднього номерного знаку під час спілкування поліцейського з водієм. 
З урахуванням наведеного, вірним є висновок суду першої інстанції щодо керування позивачем ТЗ із номерним знаком, який закритий стороннім предметом, що не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів.
Крім того, відеозаписами зафіксовано відмову водія ТЗ пред`явити посвідчення водія на вимогу працівника поліції.
З цього приводу колегія суддів зазначає, що підпунктами 2.1, 2.4 ПДР України встановлено обов`язок водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити, зокрема, посвідчення водія.
Невиконання вимог працівника поліції, які, очевидно, входить до кола його повноважень, не може бути визнане правомірним, якщо особа, виходячи зі своєї оцінки ситуації, вважає таку вимогу безпідставною, і навіть якщо в подальшому виявиться, що ця вимога ґрунтувалася на неправильній оцінці ситуації поліцейським і не мала достатніх підстав.
Таким чином, вимозі працівника поліції щодо пред`явлення посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії не обов`язково має передувати порушення водієм ПДР, адже обов`язок мати при собі та на вимогу працівника вказаний документ, а також права працівників Національної поліції контролювати дотримання даної вимоги ПДР не ставляться у залежність від вчинення водієм порушення ПДР.
Аналогічний висновок викладений Верховним Судом у постановах від 21.11.2018 у справі № 465/6677/16-а, від 03.04.2019 № 675/1207/17, від 02.12.2019 у справі №766/10693/17.
Приймаючи до уваги, те що дотримання ПДР України є невід`ємною частиною організації процесу дорожнього руху з метою створення безпеки для інших учасників дорожнього руху, уникнення дорожньо-транспортних пригод та їх наслідків, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідачем доведено в діях позивача склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.
Щодо доводів скаржника про порушення працівником поліції процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч. ч. 9, 10 Розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395 розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка. Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
З відеозапису бодікамер встановлено, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення поліцейським роз`яснено водію причину зупинки, ознайомлено з правами передбаченими статтею 268 КУпАП. 
На вимогу водія надати докази вчинення порушення, поліцейський пояснив, що на місці зупинки транспортного засобу ведеться безперервна відеофіксація, тому якщо він бажає ознайомитись із доказами розгляд справи буде відкладено. В подальшому, ОСОБА_2 виявив бажання залучити захисника. 
Клопотання позивача відповідачем задоволено, по приїзду адвоката відкладено розгляд справи на 07.05.2025 о 10:00 за місцезнаходженням м. Харків, вул. Шевченка, 26 , за вказаних обставин на місці зупинки транспортного засобу позивача та його представника не було ознайомлено із відеозаписами з нагрудних відеореєстраторів. 
07.05.2025 адвокат Власенка О.Ю. подав інспектору поліції три клопотання до початку розгляду справи:
про ознайомлення із усіма матеріалами справи (документи, відеозаписи) з можливістю виготовлення їх копій; 
про надання для ознайомлення з можливістю виготовлення копій всіх відеозаписів з усіх відеореєстраторів поліцейських, які були у складі екіпажу патрульної поліції, що зупинив транспортний засіб, яким керував позивач
про ознайомлення з інформацією, яка слугувала підставою для зупинки транспортного засобу 01.05.2025, яким керував позивач. 
07.05.2025 розгляд справи відкладено на 16.05.2025 о 10:00 , про що складено повідомлення про запрошення до підрозділу патрульної поліції.
16.05.2025 розгляд справи відкладено на 23.05.2025 о 09:00 за клопотанням адвоката позивача у зв`язку з його хворобою, про що складено повідомлення про запрошення до підрозділу патрульної поліції.
23.05.2025 під час продовження підготовки до розгляду справи молодший лейтенант поліції Козиренко В.В. усно повідомив позивача та його представника про результати розгляду кожного з клопотань, які подані 07.05.2025. Також позивачу та його представнику запропоновано ознайомитися з усіма відеозаписами, зробленими 01.05.2025.
Відмова інспектора поліції у задоволенні клопотання сторони захисту у виготовленні копій відеозаписів не позбавляла ОСОБА_1 та його представника ознайомитись з ними в приміщенні за адресою розгляду справи про адміністративне правопорушення: м. Харків, вул. Шевченка, 26.
23.05.2025 о 10:33 інспектором поліції складено постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.
Таким чином, наявні в справі докази свідчать про розгляд справи про адміністративне правопорушення інспектором патрульної поліції з дотриманням порядку, передбаченого Інструкцією № 1395 .
Доводи скаржника про те, що розгляд справи проведено за відсутності водія та його адвоката з приховуванням доказів колегія суддів відхиляє, оскільки як вказує сам апелянт, у день розгляду справи – 23.05.2025 він з`явився до приміщення за адресою м. Харків, вул. Шевченка, 26 та після подання заяви про відвід інспектору мав очікування щодо зупинення розгляду справи, у зв`язку з чим залишив місце розгляду справи.
Тобто, позивач та його представник повідомлені про дату та час розгляду справи, проте під час її розгляду присутні не були через очікування у зупиненні її розгляду.
Водночас, очікування позивача та його представника зупинення розгляду справи не позбавляли відповідача можливості проводити розгляд справи за їх відсутності та не свідчать про порушення процедури її розгляду.
Доводи скаржника про приховування заяви про відвід інспектору поліції та безпідставне продовження розгляду справи за наявності вказаної заяви колегія суддів вважає помилковими з огляду на наступне.
Судом встановлено, що 23.05.2025 о 14:27 до УПП в Харківській області на електронну пошту надійшла заява адвоката Власенка О.Ю. про відвід особи, визначеної для розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Водночас, спірна постанова складена 23.05.2025 о 10:33, тобто до надходження заяви про відвід.
Крім того, колегія суддів зауважує, що відвід посадової особи, що розглядає справу про адміністративне правопорушення нормами КУпАП не передбачений, а тому посилання на порушення інспектором поліції прав позивача, у зв`язку з не розглядом клопотання є необґрунтованими.
Посилання апелянта у заяві про відвід на норми КПК України колегія суддів відхиляє, оскільки КПК України не регламентує порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення і не може бути застосований при розгляді справи інспектором патрульної поліції.
Таким чином, приймаючи постанову про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 інспектор поліції діяв відповідно до вимог Закону і в межах своїх повноважень.
Посилання скаржника на постанову Верховного Суду від 18.02.2020 у справі № 524/9827/16-а колегія суддів вважає такими, що не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, з огляду на те, що відповідні висновки не суперечать наведеній постанові .
В межах спірних правовідносин, працівниками поліції надано позивачу право користуватись правовою допомогою та можливість ознайомитись з доказами у справі, а отже не порушено права особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності.
Інші доводи та заперечення сторін на правильність висновків суду не впливають. Відповідно до Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.
Керуючись ст. ст. 286, 308, 310, 315, 316, 325, 326, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Основ`янського районного суду міста Харкова від 15.07.2026 по справі № 646/6511/25 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя | | В.Б. Русанова
Судді | | Я.В. П`янова   А.О. Бегунц