КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Апеляційне провадження 
№33/824/2901/2026

П О С Т А Н О В А 

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2026 року місто Київ
справа №359/836/26

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Борисової О.В., 
при секретарі судового засідання: Балковій А.С.,

за участю: 
захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Антонюка Ігоря Володимировича,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника-адвоката Антонюка Ігоря Володимировича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24 квітня 2026 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст.130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24 квітня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 665,60 грн.
Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, захисник-адвокат Антонюк І.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просив постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24 квітня 2026 року скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилався на те, що з відеозаписів (камери №476402 та №475676) вбачається, що у зазначений час транспортний засіб перебував у нерухомому стані на АЗС, факт руху транспортного засобу не зафіксовано жодним технічним засобом, а сам ОСОБА_1 неодноразово зазначав, що не керував транспортним засобом, а лише перебував у припаркованому автомобілі.
Вказував, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду, а навпаки погодився пройти огляд на місці та неодноразово на відео заявляв про готовність пройти огляд, проте єдина умова - надання герметично запакованого муштука, однак працівниками поліції не було забезпечено герметично запакованого муштука.
Зазначав, що з відеозапису не вбачається, що працівниками поліції було запропоновано огляд у найближчому медичному закладі та було повідомлено про конкретний медичний заклад. Фактично ОСОБА_1 не був згідний з тим, що йому працівники поліції надають муштуки, які не є герметично запаковані, а тому в розуміні ст.266 КУпАП та Інструкції від 09 листопада 2015 року №1452/735 працівники поліції мали б запропонувати проїхати в найближчий медичний заклад та вказати в який саме медичний заклад.
Посилався на те, що працівники поліції у протоколі про адміністративне правопорушення, акті та на відеозаписі посилається на те, що у ОСОБА_1 вбачаються ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: порушення мови; координації рухів. Водночас особа пояснила, що був військовослужбовцем, має контузії та проблеми зі здоров`ям. Таким чином такі ознаки не є беззаперечним доказом сп`яніння.
Вказував, що в матеріалах справи відсутні чіткі докази складу адміністративного правопорушення, також наявні і інші суттєві порушення, що викликають сумніви у винуватості ОСОБА_1 .
Також захисник-адвокат Антонюк І.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 просив поновити строк на апеляційне оскарження постанови Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24 квітня 2026 року.
Посилалася на те, що апеляційну скаргу на постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24 квітня 2026 року було подано 04 травня 2026 року в межах строку апеляційного оскарження, однак постановою Київського апеляційного суду від 21 травня 2026 року апеляційну скаргу було повернуто особі, яка її подала у зв`язку з відсутністю належних документів на підтвердження повноважень на надання правової допомоги ОСОБА_1 в Київському апеляційному суді.
У судовому засіданні захисник-адвокат Антонюк І.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити.
Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та клопотання про поновлення строку на апеляційне скарження, заслухавши пояснення захисника-адвоката Антонюка І.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
З матеріалів справи вбачається, що оскаржувана постанова винесена 24 квітня 2026 року.
Апеляційна скарга захисника-адвоката Антонюка І.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 була подана у десятиденний термін з моменту ухвалення оскаржуваної постанови, а саме 04 травня 2026 року.
Постановою судді Київського апеляційного суду від 21 травня 2026 року апеляційну скаргу захисника-адвоката Антонюка І.В., подану в інтересах ОСОБА_1 повернуто особі, яка її подала, оскільки адвокатом Антонюком І.В. не надано належних документів на підтвердження повноважень на надання правової допомоги ОСОБА_1 в Київському апеляційному суді.
Відповідно до звіту про доставку вихідної кореспонденції, копію постанови Київського апеляційного суду від 21 травня 2026 року було доставлено до електронного кабінету адвоката Антонюка І.В. 26 травня 2026 року (а.с.76).
Апеляційна скарга захисника-адвоката Антонюка І.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 повторно була подана 26 травня 2026 року.
Враховуючи вказані обставини, положення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови та вважає за доцільне його поновити.
Відповідно до ст.ст.245, 280 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи у вчиненні адміністративного правопорушення.
З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення суд з урахуванням вимог ст.252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Згідно з п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Отже, проходження в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за наявності до того підстав, є обов`язком водія, а не його правом.
Відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП до адміністративної відповідальності притягуються особи за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортними засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
З об`єктивної сторони адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП може проявлятись у відмові особи, яка керує транспортним засобом, на вимогу працівника поліції від проходження в установленому порядку огляду на місці за допомогою спеціальних технічних засобів та/або в закладі охорони здоров`я для визначення стану алкогольного сп`яніння, а суб`єктивна сторона передбачає умисну форму вини.
Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст.266 КУпАП, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735 та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року №1103.
За правилами ч.ч.2, 3 ст.266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Відповідно до п.п.2, 3, 6, 7 вказаної Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Відмова водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння є підставою притягнення особи до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, а за змістом п.8 Порядку №1103 від 17 грудня 2008 року у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №580371, 01 лютого 2026 року о 00:56 год. в місті Бориспіль по вулиці Валерія Гудзя (Лютнева), 1, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Mitsubishi Outlander д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або у закладі охорони здоров`я КНП ББЛІЛ водій відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними у справі доказами, а саме: 
відомостями, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення від 01 лютого 2026 року серії ЕПР1 №580371;
актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів з якого вбачається, що даний огляд не проводився;
направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 01 лютого 2026 року, відповідно до якого огляд не проводився;
рапортом поліцейського взводу №2 роти №2 БПП в м. Бориспіль УПП у Київській області ДПП молодшого лейтенанта поліції Навіна Г.В., в якому зазначено, що 01 лютого 2026 року о 00:56 год. у складі наряду Лемур-152 під час патрулювання було виявлено транспортний засіб Mitsubishi Outlander д.н.з. НОМЕР_1 який рухався з вулиці Київський шлях в напрямку вулиці Головатого та в подальшому здійснив зупинку на АЗС «Оkko» за адресою: вулиця Гудзя 1. Під`їхавши до даного транспортного засобу було встановлено особу водія - ОСОБА_1 . В ході спілкування з водієм було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Водієві було запропоновано у встановленому законом порядку пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Drager ARHE 0029 або у закладі охорони здоров`я, на що останній відмовився. У зв`язку з даною подією було складено адміністративний протокол серії ЕПР1 №580371 за ч.1 ст.130 КУпАП. У ОСОБА_1 було вилучено посвідчення водія серії НОМЕР_2 та видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортними засобами. Водія було відсторонено від права керування транспортним засобом;
відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції №476402, 475676.
Як вбачається з відеозапису долученого до матеріалів справи, працівником поліції було запропоновано ОСОБА_1 у встановленому законом порядку пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або у закладі охорони здоров`я на що останній погодився (01:02:47-01:03:07). В подальшому на неодноразові пропозиції працівників поліції пройти огляд на приладі Drager ОСОБА_1 ухилявся від такого огляду зазначавши, що він погодиться продувати прилад лише за умови, якщо мундштук буде у вакуумному пакуванні, а в іншому випадку відмовлявся продувати прилад (01:04:35-01:06:21, 01:08:13, 01:09:55, 01:11:10, 01:12:37). На пропозицію працівника поліції проїхати до медичного закладу ОСОБА_1 відмовився (01:47:32). Працівником поліції було повідомлено ОСОБА_1 , що за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП (01:10:06). Після чого працівником поліції було ознайомлено ОСОБА_1 із складеним адміністративним протоколом та роз`яснено останньому його права (01:55:17).
Відмова водія від проходження огляду на стан, зокрема, алкогольного сп`яніння є підставою притягнення особи до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.
Сукупність наведених доказів підтверджує факт відмови ОСОБА_1  від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку та порушення ним п.2.5 Правил дорожнього руху України.
Посилання захисника-адвоката Антонюка І.В. на те, що з відеозаписів (камери №476402 та №475676) вбачається, що у зазначений час транспортний засіб перебував у нерухомому стані на АЗС, факт руху транспортного засобу не зафіксовано жодним технічним засобом, а сам ОСОБА_1 неодноразово зазначав, що не керував транспортним засобом, а лише перебував у припаркованому автомобілі, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки як вбачається з відеозапису долученого до матеріалів справи, на момент коли працівники поліції підійшли до транспортного засобу Mitsubishi Outlander д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 безпосередньо перебував за кермом вказаного автомобіля та повідомив, що він їде з міста Бориспіль у Броварський район (00:56:32-01:02:28). На початку спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 не висловлював будь-яких заперечень щодо факту керування ним транспортним засобом.
Доводи апеляційної скарги про те, що  ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду, а навпаки погодився пройти огляд на місці та неодноразово на відео заявляв про готовність пройти огляд, проте єдина умова - надання герметично запакованого муштука, однак працівниками поліції не було забезпечено герметично запакованого муштука, суд апеляційної інстанції відхиляє та вважає необхідним зазначити наступне. 
Відповідно до п.5.2 ДСТУ EN 15964:2014 мундштуки повинні бути в індивідуальній герметичній упаковці, яку можна легко відкрити.
З відеозапису долученого до матеріалів справи вбачається, що працівниками поліції ОСОБА_1 було надано можливість самостійно обрати мундштук, який перебував в індивідуальному герметичному пакуванні (01:04:46, 01:06:47, 01:08:13, 01:08:17, 01:11:29). 
Враховуючи вище викладене, посилання ОСОБА_1 на необхідність використання мундштука саме у вакуумному пакуванні не свідчить про наявність об`єктивної перешкоди для проходження огляду, а висунення такої вимоги фактично було додатковою умовою, якою він обумовлював свою згоду на проходження огляду.
Посилання захисника-адвоката Антонюка І.В. на те, що з відеозапису не вбачається, що працівниками поліції було запропоновано огляд у найближчому медичному закладі та було повідомлено про конкретний медичний заклад, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки як вбачається з відеозапису, працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд в закладі охорони здоров`я у лікаря-нарколога, на що останній відмовився, зазначивши, що не дозволить брати у нього кров (01:47:32). Не зазначення працівниками поліції конкретного медичного закладуне спростовує факту належної пропозиції пройти медичний огляд та подальшої відмови ОСОБА_1 від його проходження.
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що ознаки алкогольного сп`яніння, які були виявлені працівниками поліції у ОСОБА_1 не є беззаперечним доказом сп`яніння,суд апеляційної інстанції вважає необхідним зазначити наступне. 
Відповідно до п.2 Інструкції №1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Як вбачається з відеозапису працівником поліції було повідомлено  ОСОБА_1 про наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів(01:02:47), а тому працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на встановлення стану алкогольного сп`яніння. 
Відповідно до вимог ПДР України, проходження в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за наявності до того підстав, є обов`язком водія, а не його правом.
Докази, які містяться в матеріалах справи відповідають критеріям належності та допустимості, та у своїй сукупності є достатніми та переконливими для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1  у порушенні ним вимог п.2.5 ПДРУкраїни, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Будь-яких порушень Інструкції №1452/735 від 09 листопада 2015 року працівниками поліції та норм КУпАП, у тому числі при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, які б стали підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції не встановлено.
З огляду на наявні у справі докази в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про порушення ОСОБА_1  п.2.5, ПДР України та прийняв законне рішення про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, що знайшло своє підтвердження і під час апеляційного розгляду.
Зважаючи на вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції є законною, вмотивованою, підстав для її скасування апеляційним судом не встановлено, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін. 
Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Київський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити захиснику-адвокату Антонюку Ігорю Володимировичу, який діє в інтересах ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24 квітня 2026 року.

Апеляційну скаргу захисника-адвоката Антонюка Ігоря Володимировича, який діє в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24 квітня 2026 року - залишити без змін. 

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: Борисова О.В.