ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.08.2026 | м. Івано-Франківськ | Справа № 909/809/26

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Гули У.І. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу
за позовом: Приватного акціонерного товариства "Самбірський керамзитовий завод", вул. Шевченка. буд. 1, с. Викоти, Самбірський район, Львівська область, 81454
до відповідача: Приватного підприємства "Роса-ІФ", вул.Євгена Коновальця, буд. 136-Б, кв. 232, м. Івано-Франківськ, 76018
про: стягнення заборгованості в сумі 433 507,50 грн.
в с т а н о в и в:
Приватне акціонерне товариство "Самбірський керамзитовий завод" звернулося до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Приватного підприємства "Роса-ІФ" про стягнення заборгованості за Договором поставки гравію керамзитового №18/11-119 від 18.11.2025 в сумі 433 507,50 грн, яка складається з основного боргу у сумі 397 272,00 грн, пені - 25 711,79 грн, інфляційних втрат - 7 952,53 грн, 3% річних - 2 571,18 грн.
Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем договірних зобов`язань, що виникли на підставі Договору поставки гравію керамзитового №18/11-119 від 18.11.2025 в частині своєчасної оплати за поставлений позивачем товар. За прострочення виконання грошового зобов`язання позивач на підставі п.6.3. Договору, ст. 625 ЦК України нарахував відповідачу пеню, 3% річних та інфляційні втрати. Позовні вимоги обґрунтовані положеннями ст. 202, 203, 525, 526, 610, 612, 625, 626, 627, 628, 629, 638, 655, 656, 689 712 Цивільного кодексу України.
Вирішення процесуальних питань під час розгляду справи.
Суд відповідно до приписів ст. 252 ГПК України постановив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами (ухвала про відкриття провадження від 06.07.2026).
Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило.
Повідомлення про розгляд справи.
Відповідно до ч. 5 ст. 176 ГПК України ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи в порядку, встановленому ст. 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог ч. 4 ст. 120 цього Кодексу.
За приписами ч. 11 ст. 242 ГПК України, якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.
Ухвала про відкриття провадження у справі була надіслана 06.07.2026 в електронній формі до електронного кабінету відповідача в підсистемі "Електронний суд", що підтверджується довідкою, сформованою в автоматизованій системі документообігу суду.
Отже, відповідач належним чином повідомлявся про розгляд цієї справи.
Суд в ухвалі про відкриття провадження від 06.07.2026 повідомив відповідача, що строк для подання відзиву на позовну заяву та всіх документів, що підтверджують заперечення проти позову, п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали. Відповідач відзив на позов не подав.
А тому згідно з ч. 9 ст. 165 ГПК України, ч. 2 ст. 178 ГПК України суд вирішує спір за наявними матеріалами справи.
Обставини справи, оцінка доказів.
18.11.2025 між Приватним акціонерним товариством «Самбірський керамзитовий завод» та Приватним підприємством «РОСА-ІФ» було укладено Договір № 18/11-119 «на поставку гравію керамзитового» (надалі Договір).
Продавець зобов`язався здійснити поставку (передати у власність) Покупцю товар, а саме гравій керамзитовий фракції 0-5 мм, 5-10 мм, 10-20 мм, 20-40 мм (п.1.1. Договору).
Відповідно до п. 1.2. Договору сторони погодили, що об`єм поставки керамзиту - згідно заявок по рахункам на оплату.
Кількість поставки кожної партії товару погоджується та визначається сторонами у відповідних видаткових накладних (п.1.3. Договору).
Відповідно до п. 1.4. Договору Покупець зобов`язався прийняти та оплатити товар в повному розмірі відповідно до умов Договору, а саме на підставі виставленого Продавцем рахунку протягом 5 банківських днів з моменту отримання такого рахунку як це передбачено п. 5.2. Договору.
Відповідно до п. 2.1. Договору Покупець набуває право власності на товар з моменту передачі йому такого товару.
Розрахунки за даним Договором проводяться в національній валюті України в безготівковій формі, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Продавця (п.5.1.Договору).
Відповідно до п. 6.1. Договору сторони погодили, що несуть відповідальність за невиконання умов договору яка передбачена як законодавством України так і цим договором.
Відповідно до п. 6.2. Договору сторони погодили, що за невиконання та/або неналежне виконання зобов`язань за цим договором винна сторона відшкодовує іншій стороні спричинені цим збитки, а згідно з умовою п. 6.3. Договору у випадку несвоєчасного виконання зобов`язань щодо оплати товару Покупець сплачує на користь Продавця пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діятиме на момент нарахування пені, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення виконання зобов`язань по оплаті товару.
Договір вступає в силу 18 листопада 2025 року і діє до 18 листопада 2026 року, але в будь-якому випадку до проведення повних розрахунків між сторонами (п.6.6. Договору).
Договір підписаний сторонами та скріплений печатками сторін.
Позивач надав Відповідачу рахунок від 23.03.2026 № 23/03-042 на оплату за товар гравій керамзитовий фракції 10-20 мм в обсязі 180 куб.м на суму 457 272,00 грн.
В цей же день Відповідач надав позивачу Гарантійний лист вих.№ 19 від 23.03.2026 відповідно до якого ПП «РОСА-ІФ» взяло на себе зобов`язання погасити борг за договором поставки №18/11-119 від 18.11.2025р. рахунку № 23/03-042 від 23.03.2026 за гравій керамзитовий фракції 10-20 мм на суму 457 272,00 грн.
Замовлений Відповідачем Товар поставлявся йому Позивачем трьома окремими партіями, в т.ч.:
24.03.2026 Позивач відвантажив Відповідачу першу партію Товару (гравій керамзитовий фракції 10-20 мм) в обсязі 60 куб.м на суму 152 424,00 грн., що підтверджується Видатковою накладною №24/03-037 від 24.03.2026 та Товарно-транспортною накладною №24/03-1 від 24.03.2026.
26.03.2026 Позивач відвантажив Відповідачу другу партію Товару (гравій керамзитовий фракції 10-20 мм) в обсязі 60 куб.м на суму 152 424,00 грн., що підтверджується Видатковою накладною №26/03-038 від 26.03.2026 та Товарно-транспортною накладною №26/03-1 від 26.03.2026.
24.04.2026 Позивач відвантажив Відповідачу третю партію Товару (гравій керамзитовий фракції 10-20 мм) в обсязі 60 куб.м на суму 152 424,00 грн., що підтверджується Видатковою накладною №24/04-058 від 24.04.2026 та Товарно-транспортною накладною №24/04-1 від 24.04.2026.
Реальність відповідних поставок товару Відповідачу підтверджується податковими накладними № 26 від 24.03.2026, № 29 від 26.03.2026 та № 19 від 24.04.2026, які були подані ПрАТ «ПрАТ «Самбірський керамзитовий завод» та зареєстровані в ЄРПН.
За замовлений товар відповідач розрахувався частково на загальну суму 60 000,00 грн, що підтверджено Платіжними інструкціями № 1987 від 23.04.2026 на суму 50 000,00 грн та №2065 від 05.06.2026 на суму 10 000,00 грн.
23.04.2026 Відповідач надав Позивачу ще один Гарантійний лист вих№28, відповідно до якого зобов`язався погасити грошовий борг за договором №18/11-119 від 18.11.2025 за гравій керамзитовий фракції 10-20 мм на суму 407 272,00 грн. до 11.06.2026.
Позивач звертався до Відповідача листами (вих № 03/06-1 від 03.06.2026р. та вих. №06/15-1 від 15.06.2026) з вимогою погасити борг .
Крім того, 17.06.2026 між позивачем та Відповідачем було підписано Акт звірки взаємних розрахунків по стану за період 01.01.2026 - 17.06.2026 між ПАТ «Самбірський керамзитовий завод» та ПП «РОСА-ІФ» за договором №18/11-119 від 18.11.2025 згідно якого кінцеве сальдо: дебет становить 397 272,00 грн, кредит - 60 000,00 грн.
Норми права та мотиви, якими суд керувався при ухваленні рішення.
Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до частини першої статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до частини першої статті 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
У частині третій статті 203 Цивільного кодексу України закріплено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору (статті 626 Цивільного кодексу України).
Статтею 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно зі статтею 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 629 ЦК України встановлено обов`язковість договору для виконання сторонами.
Відповідно до вимог статті 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
За змістом статті 632 Цивільного кодексу України, ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.
За приписами статей 525-526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із частинами першою та другою статті 712 ЦК України договір, за яким продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму, є договором поставки.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Статтею 664 ЦК України передбачено, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це.
За приписами статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Отже, двосторонній характер договору поставки зумовлює взаємне виникнення у кожної зі сторін прав та обов`язків. З укладенням такого договору постачальник бере на себе обов`язок передати у власність покупця товар належної якості і водночас набуває права вимагати його оплати, а покупець зі свого боку набуває права вимагати від постачальника передачі цього товару та зобов`язаний здійснити оплату.
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Принцип належного виконання полягає в тому, що виконання має бути проведене: належними сторонами; щодо належного предмета; у належний спосіб; у належний строк (термін); у належному місці (див. постанову Верховного Суду від 01.03.2021 у справі № 180/1735/16-ц).
Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно приписів ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Судом встановлено, що на виконання умов договору, у березні- квітні 2026 року позивач передав у власність відповідача товар (гравій керамічний фракції 10-20 мм) на загальну суму 457 272,00 грн.
Натомість, відповідач порушив порядок та строк оплати поставленого позивачем товару. В порушення договірних зобов`язань відповідач здійснив часткову оплату за отриманий товар в сумі 60 000,00 грн; в решті 397 272,00 грн. виникла заборгованість.
Щодо решти позовних вимог в частині стягнення пені, трьох процентів річних та інфляційних втрат, то відповідно до п. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
В силу ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема неустойкою (штрафом, пенею), якою з огляду на положення ст. 549 ЦК України, є грошова сума або інше майно, які, боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. При цьому пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Згідно приписів ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Пунктом 6.3 договору сторони погодили, що в разі порушення відповідачем строків оплати товару, покупець сплачує продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла протягом періоду, за який сплачується пеня, за кожний день прострочення.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
В контексті наведеного, суд визнає нарахування пені, трьох процентів річних та інфляційних втрат обгрунтованим та правомірним.
Господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.
Перевіряючи розрахунки пені, трьох процентів річних та інфляційних втрат суд констатує, що розрахунки здійснено арифметично та методологічно правильно.
Тому вимоги про стягнення пені, трьох процентів річних та інфляційних втрат суд визнає обґрунтованими в сумах вказаних позивачем. 
Згідно із ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.
Як передбачено ст. 73, 74 ГПК України, доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.
Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію ст. 13 ГПК України, згідно з положеннями якої судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
В порушення договірних зобов`язань відповідач свого обов`язку з оплати за отриманий товар вчасно та в повному обсязі не виконав. Борг відповідача перед позивачем становить 397 272,00 грн. Доказів на спростування таких обставин відповідач не надав. Перевіривши розрахунки пені, трьох процентів річних та інфляційних втрат суд констатує, що розрахунки здійснено арифметично та методологічно правильно. В контексті наведеного позов обгрунтований і підлягає задоволенню.
Судові витрати.  
Склад та порядок розподілу судових витрат визначено главою 8 ГПК України.
Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
При зверненні з позовом позивач сплатив судовий збір в розмірі 6 502,61 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 26.06.2026 №337.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, враховуючи задоволення позову, судовий збір покладається на відповідача.
Керуючись ст. 2, 86, 129, 233, 236-238, 241, 252 ГПК України, суд
ухвалив:
позов задовольнити.
Стягнути з Приватного підприємства «РОСА-ІФ» (76018, м. Івано-Франківськ, вул. Є. Коновальця, буд.136/б, кв.232, код ЄДРПОУ: 34083975) на користь Приватного акціонерного товариства «Самбірський керамзитовий завод» (81454, Львівська обл., Самбірський р-н, с. Викоти, вул. Шевченка, 1, ЄДРПОУ 03585024) 433 507,50 грн заборгованості та 6 502,61 грн витрат по сплаті судового збору. 
Наказ видати після набрання рішенням законної сили.
Рішення суду набирає законної сили у строки передбачені ст. 241 ГПК України.
Рішення може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду, в порядку та строки визначені ст.ст. 256, 257 ГПК України. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя У.І. Гула