КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
03110, м. Київ, вул. Солом`янська, 2-а, e-mail: inbox@kia.court.gov.ua

Єдиний унікальний номер справи № 362/9389/25 Головуючий у суді першої інстанції - Лебідь-Гавенко Г.М.
Номер провадження № 22-ц/824/12756/2026 Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 серпня 2026 року м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Яворського М.А. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,
розглянувши цивільну справу в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», поданою представником Усенком Михайлом Ігоровичем, на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 29 квітня 2026 року, ухвалене під головуванням судді Лебідь-Гавенко Г.М., у місті Васильків, у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
ВСТАНОВИВ:
У листопаді 2025 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» через систему «Електронний суд»звернулося до суду з позовом до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, відповідно до якого просило суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № 95101534000 від 14 січня 2019 року в розмірі 34 119,44 грн, яка складається з: 22 741,18 грн заборгованості за тілом кредиту, 11 378,26 грн заборгованості за відсотками, сплачений судовий збір в сумі 2 422,40 грн та суму витрат за професійну правничу допомогу в сумі 8 000,00 грн. 
Позовні вимоги мотивовані тим, що 14 січня 2019 року між АТ «УкрСиббанк» та  ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку № 95101534000, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит на суму 30 260,00 грн.
Банк свої зобов`язання виконав у повному обсязі, надав відповідачу кредитні кошти. 14 лютого 2019 року відповідачем було активовано рахунок та здійснювались операції з використанням кредитного ліміту. 
У порушення положень договору,  ОСОБА_1 не виконала своєчасно та у повному обсязі свої зобов`язання не вносила платежі, передбачені умовами договору на повернення отриманих коштів, а також сплату процентів за користування кредитом, у зв`язку з чим утворилась заборгованість за кредитним договором в розмірі 34 119,44 грн, яка складається з: 22 741,18 грн заборгованості за тілом кредиту, 11 378,26 грн заборгованості за відсотками. 
24 березня 2021 року між АТ «УкрСиббанк» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу №203, відповідно до умов якого позивач набув статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 95101534000 від 14.01.2019 року на загальну суму 34 119,44 грн.
До теперішнього часу на вимоги позивача відповідачка заборгованість не погасила, від виконання своїх зобов`язань ухиляється, тому позивач звернувся до суду із вказаним позовом.
Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 29 квітня 2026 року позов ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» - залишено без задоволення.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням представник ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» - Усенко М.І. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, просив скасувати рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що посилаючись на те, що згідно п. 3.3 Договорів №95101534000, кредит надається позичальнику для особистих потреб на споживчі цілі шляхом перерахування в безготівковій формі на поточний рахунок Позичальника, відкритий у Банку, до якого випущено картку. Згідно п. 4.1. зазначених договорів, банк відкриває Позичальнику та обслуговує на умовах відповідного тарифного плану окремий картковий рахунок у національній валюті України, який використовується згідно режимом поточного рахунку, встановленим законодавством, та обслуговується згідно цих Договорів в та Правил. 
Отже, враховуючи вищевикладене, Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначеними умовами Договорів. 
Позивач до позовної заяви додавав Виписки із карткового рахунку за Договором №95101534000 у яких відображено всі нарахування, погашення та списання, відповідно до умов кредитування. Дані виписки відображають інформацію за кожний місяць користування.
Також вказує, що кінець банківської виписки закінчується списанням боргу, у зв`язку із тим, що АТ «УкрСиббанк» було укладено договір факторингу № 203 від 24 березня 2021 року та право вимоги за кредитним договором вже перейшло до ТОВ «ФК «Кредит - Капітал». АТ «УкрСиббанк» так закінчує свої нарахування у системі. 
Посилаючись на обставини зазначені в позові, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підтверджені належними доказами.
Звертає увагу на той факт, що відповідачем не надано будь - яких доказів на підтвердження факту погашення нею заборгованості, хоча вона не позбавлена можливості надати суду платіжну інструкцію чи інший платіжний документ, який би підтверджував здійснення платежу.
Враховуючи вищевикладене, представник ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» - Усенко М.І. просить скасувати оскаржуване рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 29 квітня 2026 рокута ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. 
18 червня 2026 року на адресу апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від  ОСОБА_1  відповідно до якого остання просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
В доводах відзиву вказує те, що апеляційна скарга фактично містить незгоду із рішенням суду та повторює доводи первісного позову. 
Позивачем не надано до суду детального розрахунку заборгованості із зазначенням щомісячних платежів, розміру сплачених сум, дат прострочення та методики та періоду нарахування відсотків.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
У відповідності до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно з ч. 3 ст. 369 ЦПК України, з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 підписано анкету-заявку на надання споживчого кредиту, якою просила АТ «УкрСиббанк» надати їй споживчий кредит на наступних умовах: строк користування кредитом 48 місяців, сума кредиту 30 000,00 грн. Також просила надати додатковий кредит - кредитну картку з наступними умовами: максимальна сума ліміту додаткового кредиту 50 000,00 грн. Максимальна процентна ставка за додатковим кредитом 60% річних від фактично використаної суми додаткового кредиту. Строк дії ліміту кредитування 24 місяці (з можливістю продовження на новий строк за рішенням банку).
14 січня 2019 року між АТ «УркСиббанк» та ОСОБА_1 укладено договір №95101534000 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку, відповідно до п. 2.1 якого банк надає позичальнику кредит, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати плату за користування кредитом відповідно до умов цього договору та Правил. Банк має право надавати, а позичальник отримувати послуги та/або сервіси Банку, в тому числі щодо кредитування, шляхом вчинення електронних правочинів з використанням інформаційно-телекомунікаційні системи банку в порядку, викладеному у Правилах (п. 2.3).
Розділом 3 договору визначені такі умови кредитування: сума кредиту за договором становить 30 260,00 грн; надання кредиту здійснюється у термін не пізніше ніж 30 календарних днів з моменту підписання цього договору; кредит надається позичальнику для особистих потреб, а саме: в сумі 30 000,00 грн на споживчі цілі шляхом перерахування в безготівковій формі на поточний рахунок позичальника НОМЕР_1 , відкритий у банку; в сумі 260,00 грн. на оплату страхового платежу відповідно до умов добровільного страхування позичальника, укладеного 14 січня 2019 року.
Відповідно до п. 3.5-3.7 договору позичальник зобов`язується повертати кредит, плату за кредит, інші платежі шляхом внесення ануїтетних платежів, відповідно до Графіка, що викладений у додатку №1 до Договору, але в будь-якому випадку кредит повинен бути повернутий не пізніше 14 січня 2023 року. Розмір ануїтетного платежу становить 1 824,00 грн. Ануїтетний платіж повинен сплачуватись щомісячно до 14 числа (включно) кожного місяця.
Пунктами 3.8-3.10 договору визначено, що процентна ставка за договором встановлюється в розмірі 67% річних. За користування кредитними коштами понад встановлений договором термін встановлюється процентна ставка в розмірі 74 % річних, що діє для строкової суми основного боргу на дату виникнення такого прострочення. Такий розмір процентної ставки застосовується до всієї простроченої суми основного боргу Позичальника за Договором, та починає нараховуватись на прострочену суму основного боргу з дати виникнення прострочення, а саме з наступного дня після дня несплати або не повної сплати платежу встановленого у Договорі, і нараховуються до моменту погашення такої заборгованості.
14 січня 2019 року АТ «УкрСиббанк» виконано свої зобов`язання за кредитним договором та надало кредитні кошти відповідачці, що підтверджується випискою за кредитним договором з 14 січня 2019 року по 24 березень 2021 року.
Відповідно до договору факторингу №203 від 24.03.2019 року АТ «УкрСиббанк» відступило ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» право вимоги до боржників у розмірі заборгованості боржників перед банком, що передбачені умовами первинних договорів та визначені в реєстрі боржників.
Згідно з витягом з Реєстру боржників до договору факторингу №203 від 24 березня 2019 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідачки ОСОБА_1 за кредитним договором №95101534000 від 14 січня 2019 року на загальну суму заборгованості в розмірі 34 119,44 грн, яка складається з: 22 741,18 грн. заборгованості за тілом кредиту, 11 378,26 грн заборгованості за відсотками.
Відповідно до розрахунку заборгованості, здійсненим ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» за кредитним договором №95101534000 у ОСОБА_1 наявна заборгованість в загальному розмірі 34 119,44 грн, яка складається з: 22 741,18 грн. заборгованості за тілом кредиту, 11 378,26 грн. заборгованості за відсотками.
Судом встановлено, що позивачем до матеріалів справи додано виписку за кредитним договором за період з 14 січня 2019 року по 24 березня 2021 року (а.с. 12-17).
Разом з тим, із наданої виписки встановлено, що вихідний залишок за основним боргом, відсотками, комісії становить 0,00 грн. (а.с. 17 зворотня сторона).
Відповідно до розрахунку заборгованості, здійсненим ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», за кредитним договором №95101534000 у ОСОБА_1 наявна заборгованість в загальному розмірі 34 119,44 грн., яка складається з: 22 741,18 грн. заборгованості за тілом кредиту, 11378,26 грн. заборгованості за відсотками.
Ухвалюючи рішення та відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено належними, допустимими та достовірними доказами наявності у нього заборгованості, яка виникла внаслідок порушення ним умов кредитного договору, а також правильність розрахунку її розміру.
Апеляційний суд погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону виходячи з наступного.
Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Оцінюючи висновки суду по суті позовних вимог та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд керується наступним.
Так, основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України.
Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.
Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.
Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.
За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).
Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Як передбачено ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).
Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Частиною 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
У справах про стягнення кредитної заборгованості чи звернення стягнення на предмет застави, кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме: надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором.
У справі, яка переглядається, фактичні обставини справи вказують на те, що позивач довів належними і допустимими доказами факт укладення договору, надання позичальнику кредитних коштів, тобто, виконання кредитором належним чином своїх обов`язків.
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з частиною 1 статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
В силу статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Як передбачено частиною першою статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою.
Згідно зі ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1ст. 513 ЦК України).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів.
За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів.
Такий договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами.
Сторони вправі укласти кредитний договір у електронній формі шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Цей договір скріплюється електронним підписом сторін і прирівнюється до письмового договору.
Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору.
Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором.
Зобов`язання має виконуватися належним чином, у тому числі відповідно до умов договору та вимог закону.
Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам.
Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією ( стаття 129 Конституції України).
Згідно із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, сформованою у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц, принцип змагальності передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс. Відповідно, цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням балансу вірогідностей. Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри.
Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і має навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.
У справі встановлено, що Договір про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку № 95101534000 від 14 січня 2019 року, який передбачає надання позичальнику ОСОБА_1 кредиту із встановленням кредитного ліміту на платіжну картку, укладено із додержанням обов`язкової письмової форми кредитного договору та виходячи з презумпції правомірності правочину (стаття 204 ЦК України) та вимог статей 629, 526-530 ЦК України має виконуватись сторонами.
Отже, сторони у письмовій формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору, зокрема, щодо розміру кредитного ліміту, порядку його надання та повернення, строку кредитування, порядку нарахування та сплати процентів, прав і обов`язків сторін, відповідальності за порушення умов договору тощо.
Обґрунтовуючи позовні вимоги та розмір заборгованості, представник ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» надав суду розрахунок, у якому зазначено, що розмір заборгованості за кредитом станом на дату подання позову складає 34 119,44 грн, яка складається з: 22 741,18 грн. заборгованості за тілом кредиту, 11 378,26 грн. заборгованості за відсотками.
Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із вказаною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Пунктом 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 № 75, виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Вказані норми є підставою для висновку про те, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, містять записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Таких висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 30 січня 2018 року у справі № 161/16891/15-ц, від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц, від 15 січня 2025 року у справі № 753/16762/15-ц (провадження № 61-7242 св 24).
Таким чином, банківська виписка по особовому рахунку є належним доказом отримання кредитних коштів, їх суми та розміру заборгованості.
На виконання своїх зобов`язань за Кредитним договором, банк видав відповідачу кредит, що підтверджується випискою з рахунку.
Також позивачем надано виписку про рух коштів по рахунку за кредитним договором № 95101534000 від 14 січня 2019 року за період з 14 січня 2019 року по 24 березня 2021 року.
З вказаних виписок про рух коштів по картковому рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 за період з 14 січня 2019 року по 24 березня 2021 року вбачається, що заборгованість за вказаним кредитом на рахунку відповідача становить 0.00 грн. 
Частиною першою статті 598 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).
Договір факторингу № 203, за яким АТ «УкрСиббанк» передав ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» права грошової вимоги до боржників щодо погашення (стягнення, повернення) заборгованості, що виникла на підставі кредитних договорів, згідно Реєстру боржників, у тому числі відносно ОСОБА_1 на суму 34 119,44 грн, укладено між клієнтом та фактором з оплатою суми фінансування під відступлення прав вимоги 24.03.2021, тоді як згідно виписки з рахунку відповідача ОСОБА_1 24 березня 2023 року відбулося списання банком заборгованості на таку ж суму - 34 119,44 грн, та в подальшому заборгованість не обліковувалась не первісним ні новим кредитором.
Вказане свідчить те, що право вимоги до відповідача ОСОБА_1 за Договором про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку № 95101534000 від 14 січня 2019 року на суму заборгованості 34 119,44 грн до позивача не перейшло, оскільки на момент переходу таких прав зобов`язання позичальника було припинено, а тому підстав для стягнення такої заборгованості судом немає.
Належним чином оцінивши надані позивачем докази у їх сукупності, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, оскільки позивач не надав суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували існування у позичальника заборгованості за укладеними кредитними договорами.
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки з наданих позивачем додатків до позовної заяви не можливо відстежити нарахування заборгованості як по тілу кредиту так і по відсотках, встановити здійснення чи не здійснення відповідачем оплати, погашення чи не погашення заборгованості відповідачем, визначення суми боргу за кредитними договорами.
Доводи апеляційної скарги є аналогічними тим доводами, які були викладені в позові та перевірялися судом першої інстанції під час розгляду цього справи, однак висновків суду першої інстанції не спростовують і зводяться до суб`єктивного тлумачення чинних норм законодавства України та незгоди з висновками суду першої інстанцій стосовно встановлених обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом та не можуть бути підставами для скасування судового рішення.
За змістом ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», поданою представником Усенком Михайлом Ігоровичем, залишити без задоволення.
Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 29 квітня 2026 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню відповідно до норм п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягає.
Текст постанови складено 03 серпня 2026 року.

Судді : 

_______________ ________________ ______________
М.А.Яворський Т.Ц.Кашперська В.О.Фінагеєв