Справа № 950/419/26
2/950/535/26
Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И  

14 вересня 2026 року м.Лебедин 
Лебединський районний суд Сумської області в складі головуючого судді Бакланова Р. В. 
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику учасників справи цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «САНФОРД КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за угодою про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки № C08.193.73936 від 16 листопада 2016 року.
Позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість у загальному розмірі 24 228,39 грн, з яких 9 490,49 грн заборгованість за основним боргом та 14 737,90 грн заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами. Також позивач просить стягнути з відповідачки судовий збір у розмірі 2 662,40 грн, витрати на поштове відправлення документів та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 200,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 16 листопада 2016 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено угоду № C08.193.73936 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки.
Відповідно до умов угоди банк відкрив відповідачці поточний рахунок та встановив кредитну лінію. Доступний кредитний ліміт на момент укладення угоди становив 8 500,00 грн, процентна ставка за користування кредитними коштами становила 48 відсотків річних.
Відповідачка користувалася кредитними коштами, однак належним чином свої зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів не виконала.
16 листопада 2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «СОНАТІ» укладено договір факторингу № 16/11-23, за яким до ТОВ «Фінансова компанія «СОНАТІ» перейшло право вимоги до відповідачки. 29 грудня 2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «СОНАТІ» та ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» укладено договір факторингу № 29/12-23, за яким право вимоги до відповідачки перейшло до позивача.
Відповідачка подала відзив на позовну заяву, у якому позовні вимоги не визнала та просила відмовити у їх задоволенні.
У відзиві відповідачка зазначила, що позивачем не надано повного тексту договору комплексного банківського обслуговування, доказів погодження всіх його умов, належного розрахунку заборгованості та доказів продовження строку кредитування. Також відповідачка посилалася на те, що відповідно до довідки повідомлення строк користування кредитом становив 12 місяців, а тому нарахування процентів після закінчення цього строку є безпідставним.
Крім того, відповідачка вказала, що виписка з рахунку містить однакові суми оборотів за дебетом та кредитом, що, на її думку, свідчить про відсутність заборгованості. Відповідачка також заперечила факт належного переходу права вимоги до позивача та вказала на відсутність повних реєстрів боржників і актів приймання передачі.
Позивач подав відповідь на відзив, у якій заперечив проти доводів відповідачки та просив позов задовольнити.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши кожний доказ окремо та всі докази у їх сукупності, приходить до таких висновків.
Судом встановлено, що 16 листопада 2016 року між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено угоду № C08.193.73936 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки.
Угода підписана відповідачкою, її особу та реєстраційний номер облікової картки платника податків ідентифіковано. У пункті 3 угоди визначено умови кредитування, зокрема максимальний ліміт кредитної лінії у розмірі 200 000,00 грн, доступний ліміт на момент укладення угоди у розмірі 8 500,00 грн та процентну ставку за користування кредитними коштами у розмірі 48 відсотків річних.
Пунктом 4 угоди передбачено обов`язок клієнта повертати заборгованість та сплачувати проценти відповідно до умов договору комплексного банківського обслуговування, типового графіка, розрахунку сукупної вартості кредиту та тарифів банку.
Довідка повідомлення від 16 листопада 2016 року також підписана відповідачкою. У ній зазначено суму кредиту 8 500,00 грн, строк користування кредитом 12 місяців, щомісячне погашення основної суми кредиту, орієнтовну реальну процентну ставку 58,70 відсотка річних та абсолютне значення подорожчання кредиту 2 736,00 грн.
Згода фізичної особи, яка міститься у матеріалах справи, підтверджує, що відповідачка особисто підписала документи, пов`язані з отриманням кредиту та обслуговуванням кредитної картки.
Оцінюючи угоду та довідку повідомлення, суд виходить з того, що між сторонами у письмовій формі погоджено істотні умови кредитування, зокрема суму кредитного ліміту, процентну ставку, строк користування кредитом та порядок його погашення.
Посилання відповідачки на ненадання повного тексту договору комплексного банківського обслуговування не спростовують факту укладення кредитної угоди та погодження її основних умов. У підписаній угоді прямо зазначено, що вона укладається відповідно до умов договору комплексного банківського обслуговування, з якими клієнт ознайомлений та погоджується.
При цьому позивач просить стягнути лише основну суму заборгованості та проценти, розмір яких визначений у підписаній відповідачкою угоді. Вимоги про стягнення комісій, штрафів чи інших платежів позивачем не заявлялися.
Факт використання відповідачкою кредитних коштів підтверджується випискою за рахунком за період з 16 листопада 2016 року по 16 листопада 2023 року.
З виписки вбачається проведення операцій з видачі траншів кредиту, використання коштів через платіжну картку, погашення основної суми кредиту, сплати процентів та інших операцій, пов`язаних з обслуговуванням кредитної лінії. Виписка містить інформацію про 399 операцій. У ній також зазначено, що останній платіж відповідачкою здійснено 29 липня 2019 року. Після цього за рахунком продовжували відображатися операції, пов`язані з кредитною лінією та її обслуговуванням.
Доводи відповідачки про те, що однакові суми оборотів за дебетом та кредитом свідчать про повне погашення боргу, суд відхиляє.
Зазначені суми є загальними оборотами за рахунками та відображають сукупність операцій щодо видачі кредитних коштів, їх використання, погашення основного боргу, сплати процентів та внутрішньобанківських операцій. Самі по собі однакові обороти не підтверджують повного виконання відповідачкою зобов`язань за кредитним договором.
Відповідачка не надала суду власного розрахунку заборгованості, доказів повного погашення основного боргу та процентів або доказів здійснення платежів, які не враховані позивачем.
Відповідно до довідки розрахунку заборгованості станом на 16 листопада 2023 року заборгованість відповідачки становить 24 228,39 грн, з яких: 9 490,49 грн заборгованість за основним боргом; 14 737,90 грн заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами; 0,00 грн заборгованість за комісіями.
Розрахунок заборгованості узгоджується з даними реєстрів боржників, переданих за договорами факторингу, та з даними виписки за рахунком.
Судом також встановлено, що 16 листопада 2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «СОНАТІ» укладено договір факторингу № 16/11-23.
Договір передбачає передачу фактору прав грошової вимоги до боржників за кредитними договорами. До договору додано друкований реєстр боржників, у якому під номером 104 зазначено ОСОБА_1 , кредитний договір № C08.193.73936, дату його укладення, суму кредиту 8 500,00 грн, процентну ставку 48 відсотків річних, заборгованість за основним боргом 9 490,49 грн, заборгованість за процентами 14 737,90 грн та загальну суму заборгованості 24 228,39 грн.
Зазначений реєстр містить також відомості про останній платіж 29 липня 2019 року та строк прострочення.
На підтвердження виконання умов договору факторингу № 16/11-23 позивачем надано платіжні інструкції, які підтверджують оплату права вимоги фактором на користь первісного кредитора.
29 грудня 2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «СОНАТІ» та ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» укладено договір факторингу № 29/12-23. До цього договору також долучено реєстр боржників, у якому містяться відомості про відповідачку, номер кредитного договору та суму переданої заборгованості.
Витяг з реєстру боржників № 1 до договору факторингу № 29/12-23 містить відомості про передачу ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» права вимоги саме до ОСОБА_1 за угодою № C08.193.73936.
Позивачем також надано повний друкований реєстр боржників до договору факторингу № 29/12-23, а також платіжні інструкції на підтвердження виконання фактором своїх зобов`язань щодо оплати права вимоги.
Суд вважає, що зазначені докази у своїй сукупності підтверджують безперервний перехід права вимоги від АТ «Ідея Банк» до ТОВ «Фінансова компанія «СОНАТІ», а надалі до ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ».
Посилання відповідачки на відсутність повних реєстрів боржників суд відхиляє, оскільки до матеріалів справи долучено витяги, які містять усі відомості, необхідні для вирішення саме цього спору. Відповідно до частини другої статті 95 ЦПК України, якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, може подаватися засвідчений витяг з нього.
Крім того, позивачем надано повний реєстр боржників до договору факторингу № 29/12-23, що додатково підтверджує факт включення відповідачки до переліку боржників, права вимоги щодо яких передавалися фактору.
Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона зобов`язана вчинити на користь іншої сторони певну дію, зокрема сплатити гроші, а кредитор має право вимагати виконання такого обов`язку.
Згідно зі статтями 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.
За змістом статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати позичальнику грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позику у строк та в порядку, встановлені договором.
За змістом статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином.
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора в обсязі та на умовах, які існували на момент переходу цих прав.
Статтею 516 ЦК України передбачено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не передбачено договором або законом.
Договір факторингу є правочином, за яким фактор передає або зобов`язується передати грошові кошти клієнту, а клієнт відступає фактору право грошової вимоги до боржника.
Таким чином, згода відповідачки на укладення договорів факторингу не вимагалася. Доказів виконання відповідачкою зобов`язань перед первісним кредитором або наступними кредиторами після переходу права вимоги суду не надано.
Щодо строку кредитування суд зазначає, що підписана сторонами угода передбачає її дію протягом строку кредитування, а в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.
Договором комплексного банківського обслуговування передбачено строк користування кредитною лінією 365 днів з можливістю продовження її дії за рішенням банку.
З матеріалів справи вбачається, що кредитна лінія фактично використовувалася відповідачкою після первісного строку, а в реєстрі боржників до договору факторингу зазначено дату закінчення строку дії первинного договору 16 листопада 2023 року.
Позивач зазначив, що заборгованість була визначена первісним кредитором саме станом на 16 листопада 2023 року, а після переходу права вимоги додаткові проценти та інші платежі позивачем не нараховувалися.
Відповідачка не надала доказів того, що кредитну лінію було припинено раніше, що банк заявляв вимогу про дострокове повернення кредиту або що визначена позивачем сума заборгованості була погашена.
За таких обставин суд вважає доведеним право позивача на стягнення заборгованості у заявленому розмірі.
З урахуванням положень статей 76, 77, 78, 81, 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів.
Позивач довів обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог. Відповідачка належними та допустимими доказами позовні вимоги не спростувала.
Отже, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 24 228,39 грн.
Щодо судових витрат суд зазначає таке.
Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 662,40 грн, що підтверджується платіжним документом.
Відповідно до статті 141 ЦПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Оскільки основні позовні вимоги задовольняються повністю, сплачений судовий збір підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача у повному розмірі.
Позивач також просить стягнути 7 200,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
На підтвердження цих витрат позивач надав договір про надання правничої допомоги № 1/04 від 1 квітня 2024 року, реєстр боржників від 10 грудня 2025 року та акт приймання передачі послуг з правничої допомоги № 6 від 9 січня 2026 року.
З акта вбачається, що вартість юридичного та фінансового аналізу боржника становить 1 200,00 грн, а вартість складання, підписання та подання позовної заяви становить 6 000,00 грн.
Відповідачка заперечувала проти стягнення витрат у заявленому розмірі та вказувала на їх неспівмірність із складністю справи.
Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи, обсягом виконаних робіт, часом, необхідним для їх виконання, ціною позову та значенням справи для сторони.
Суд враховує, що справа є типовою для спорів про стягнення заборгованості за кредитним договором, розглядалася у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, а позивачем заявлено одну основну майнову вимогу.
З огляду на обсяг виконаних робіт, характер спору, кількість процесуальних документів та заперечення відповідачки суд вважає витрати у розмірі 7 200,00 грн завищеними.
Розумним та співмірним розміром витрат на професійну правничу допомогу у цій справі суд визначає 4 000,00 грн.
Витрати на поштове відправлення документів позивачем заявлені без зазначення конкретного розміру та без належного підтвердження відповідним розрахунковим документом, який давав би змогу встановити суму таких витрат. Тому вимога про їх стягнення задоволенню не підлягає.
Керуючись статтями 4, 12, 13, 19, 76, 77, 78, 81, 89, 95, 137, 141, 263, 264, 265, 274, 279 ЦПК України, статтями 509, 512, 514, 516, 525, 526, 530, 610, 612, 626, 629, 1048, 1049, 1054, 1077, 1078 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «САНФОРД КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «САНФОРД КАПІТАЛ», код ЄДРПОУ 43575686, заборгованість за угодою № C08.193.73936 від 16 листопада 2016 року у розмірі 24 228,39 грн, з яких: 9 490,49 грн заборгованість за основним боргом; 14 737,90 грн заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами, а також судовий збір у розмірі 2 662,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000,00 грн. Всього стягнути - 30890,79 грн.
Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення рішення.

Суддя      Роман БАКЛАНОВ