ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

14 серпня 2026 року | м. Дніпро | справа № 280/9367/24

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),
суддів: Головко О.В., Суховарова А.В., 

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі адміністративну справу за апеляційною скаргою Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 20 червня 2025 року (суддя Сацький Р.В.) в адміністративній справі за позовом Головного управління ДПС у Запорізькій області до Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,-
ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДПС у Запорізькій області з вернулось до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 , в якому просить: 
- стягнути з фізичної особи ОСОБА_1 податковий борг у сумі 116 271,11 грн з податку на нерухоме, майно відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлоної нерухомості (код платежу 18010300 на р/р UА3389999803 14080512000008479) ГУК у Зап.обл/ТГ м. Запоріжжя /18010300 код одержувача 37941997 в Казначейство України (ЕАП).
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 20 червня 2025 року адміністративний позов задоволено. 
Стягнуто з фізичної особи ОСОБА_1 податковий борг у сумі 116 271,11 грн з податку на нерухоме, майно відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлоної нерухомості (код платежу 18010300 на р/р UА3389999803 14080512000008479) ГУК у Зап.обл/ТГ м. Запоріжжя /18010300 код одержувача 37941997 в Казначейство України (ЕАП).
Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції, та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимоги в повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що аргументи та докази, надані позивачем до позовної заяви безпідставні та суперечать вимогам діючого законодавства. Позивачем додано податкові повідомлення - рішення які не відповідають змісту позовної заяві, а зазначені у позові податкові повідомлення - рішення відсутні. 
Судом не надано належної оцінки тим обставинам, що податкові повідомлення-рішення, були складенні та обчислені через два роки після звітного періоду, чим порушено вимоги пп. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України, та положення пп. 102.2.1 п. 102.2 та пп. 102.1 ст. 102 Податкового кодексу України.
Позивач, всупереч пп. 266.7.2 пункту 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України вчасно не надіслав (не вручив) відповідачу податкові повідомлення - рішення, тим самим неврахував вимогам діючого законодавства, а саме податкового кодексу, де вказані строки до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком). 
Згідно позовної заяви та наданого додатку до позовної заяви, в податкові вимоги форми «Ф» від 19.12.2023 вказано податковий борг у сумі 46 728,46 грн, що не відповідає сумі у позовної заяві.
Різниця між заявленою сумою у позовній заяві та вищевказаній податковій вимоги, як доказі податкового боргу, складає 69 542,65 грн.
Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому просить залишити її без задоволення, а рішення суду без змін.
В обґрунтування зазначено, зокрема, що згідно інтегрованої картки платника з податку па нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплаченої фізичними особами, які с власниками об`єкті нежитлової нерухомості, податковий борг становить: 8 691,00 грн (ППР № 0049044-2410-0828-13А- 23060070000082704) + 1569,21 грн. (ППР № 0049047-2410-0828-UA-23060070000082704) + 9 704,95 грн (ППР № 0133158-2410- 0828- UA -23060070000082704)+ 9045,83 грн (ППР № 0049048-2410-0828- UA -23060270000087706) + 629,42 грн (ППР № 0049046-2410-0828- UA - 23060270000087706) + 25 050.00 грн (ППР № 0049045-2410-0828- UA -23060270000087706) + 1 743,00 грн (ППР № 0049041-2410-0828- UA -23060270000087706) +3 892,70 грн (ППР № 0133156-2410-0828- UA -23060270000087706)+55 945,00 грн (ППР № 0133157-2410-0828- UA 23060270000087706) = 116 271,11 грн.
Відповідно до вимог статті 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.
Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву, колегія суддів дійшла таких висновків.
ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , є платником податків і зборів, передбачених Податковим кодексом України за основним місцем обліку з 03.12.2013 перебуває на обліку в ГУ ДПС у Запорізькій області, зареєстрований ОПФ-910 Підприємець-фізична особа, займається діяльністю: 01.50 Змішане сільське господарство (основний) 46.19 Діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту 81.10 Комплексне обслуговування об`єктів 55.90 Діяльність інших засобів тимчасового розміщування 56.10 Діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування 63.99 Надання інших інформаційних послуг, н.в.і.у. 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна 33.19 Ремонт і технічне обслуговування інших машин і устатковання 45.32 Роздрібна торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів 45.20 Технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів 82.30 Організування конгресів і торговельних виставок 10.13 Виробництво м`ясних продуктів, є власником нерухомого майна, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 394873929 від 13.09.2024, інтегрованою карткою платника податків, витягом з Єдиного держаного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, копії яких міститься матеріалах справи.
Відповідно до даних інтегрованих (облікових) карток платника податків, станом на день розгляду справи, за відповідачем рахується податковий борг з розмірі 116 271,11 грн із яких:
8 691,00 грн з податку па нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості;
9 704,95 грн з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості;
25 050,00 грн з податку па нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості;
1 743,00 грн з податку па нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості;
3 892,70 грн з податку па нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості;
55 945,00 грн з податку па нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості;
1 569,21 грн з податку па нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості;
9 045,83 грн з податку па нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості;
629,42 грн. з податку па нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості.
Згідно інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 з податку па нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплаченої фізичними особами, які є власниками об`єкті нежитлової нерухомості, податковий борг становить: 8 691,00 грн (ППР № 0049044-2410-0828-UA-23060070000082704) + 1 569,21 грн (ППР № 0049047-2410-0828-UA-23060070000082704) + 9 704,95 грн (ППР № 0133158-2410- 0828-UA-23060070000082704) + 9 045,83 грн (ППР № 0049048-2410-0828-UA-23060270000087706) + 629,42 грн (ППР № 0049046-2410-0828-UA-23060270000087706) + 25 050.00 грн (ППР № 0049045-2410-0828-UA-23060270000087706) + 1 743,00 грн (ППР № 0049041-2410-0828-UA-23060270000087706) +3 892,70 грн (ППР № 0133156-2410-0828-UA-23060270000087706)+5 5945,00 грн (ППР № 0133157-2410-0828-UA23060270000087706) = 116 271,11 грн.
Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченої фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості виник на підставі винесених позивачем на виконання пп. 266.7.1 п. .266.7 ст.266 Податкового кодексу України податкових повідомлень-рішень форми «Ф».
Матеріали справи містять:
-податкове повідомлення-рішення № 0011069-2410-0828-UA-23060070000082704 від 09.06.2023, яким визначено суму податкового зобов`язання у сумі 8691,00 грн;
-податкове повідомлення-рішення № 0133158-2410-0828-UA-23060070000082704 від 15.03.2023, яким визначено суму податкового зобов`язання у сумі 9 704,95 грн;
-податкове повідомлення - рішення № 0011070-2410-0828-UA-23060270000087706 від 09.06.2023, яким визначено суму податкового зобов`язання у сумі 25 050,00 грн;
-податкове повідомлення-рішення № 0011068-2410-0828-UA-23060270000087706 від 09.06.2023, яким визначено суму податкового зобов`язання у сумі 1 743.00 грн;
-податкове повідомлення-рішення № 0133156-2410-0828-UA-23060270000087706 від 15.03.2024, яким визначено суму податкового зобов`язання у сумі 3 892,70 грн;
-податкове повідомлення-рішення № 0133157-2410-0828-UA-23060270000087706 від 15.03.2024, яким визначено суму податкового зобов`язання у сумі 55 945,00 грн.
Дані податкові повідомлення-рішення направлені відповідачу рекомендованим листом з повідомленням, про вручення, але не вручені та повернуті до контролюючого органу. Частина податкових повідомлень-рішень було направлено Відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення та вручено 30.10.2023.
У зв`язку з несплатою платником податків винесених та узгоджених сум податкових зобов`язань, контролюючим органом вживалися заходи щодо стягнення податкової заборгованості у встановленому законодавством порядку, а саме: Відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення, була направлена податкова вимога форми «Ф» № 0003587-1305-0801 від 19.12.2023, але не вручена та поверну та на адресу контролюючого органу.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд апеляційної інстанції зазначає таке.
Відповідно до статті 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Статтею 6 ПК України надано визначення понять «податок» та «збір». Так, податок - це обов`язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платника податку відповідно до цього Кодексу. Збором (платою, внеском) є обов`язковий платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податків, з умовою отримання ними спеціальної вигоди, у тому числі внаслідок вчинення на користь таких осіб державними органами, органами місцевого самоврядування, іншими уповноваженими органами та особами юридично значимих дій.
Підпунктом 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України, передбачено, що грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк) (п.п. 14.1.156 п. 14.1 ст. ПК України).
За визначенням підпункту 14.1.157 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності. 
Податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом (пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України ).
Тобто, узгоджена сума податкового зобов`язання, не сплачена платником в строки, визнається сумою податкового боргу платника податків.
Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України, на платників податків покладений обов`язок сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Згідно пункту 36.1 статті 36 ПК України, податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.
Відповідно до пп. 265.1.1 п. 265.1 ст. 265 ПК України, податок на майно складається з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Приписами пп. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 ПК України визначено, що платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості. 
Згідно пп. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 ПК України, об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.
Підпунктом 266.3.1 п.266.3 ст.266 ПК України встановлено, що базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.
Відповідно до пп. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 ПК України, нарахування податку та надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень про сплату податку фізичним особам - нерезидентам здійснюють контролюючі органи за місцезнаходженням об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності таких нерезидентів.
За положенням пп. 266.7.3 п. 266.7 ст. 266 ПК України, у разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема документів на право власності, контролюючий орган за місцем проживання (реєстрації) платника податку проводить перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).
Приписами пп. 266.7.4 п. 266.7 ст. 266 ПК України визначено, що органи державної реєстрації прав на нерухоме майно, а також органи, що здійснюють реєстрацію місця проживання фізичних осіб, зобов`язані щокварталу у 15-денний строк після закінчення податкового (звітного) кварталу подавати контролюючим органам відомості, необхідні для розрахунку та справляння податку фізичними та юридичними особами, за місцем розташування такого об`єкта нерухомого майна станом на перше число відповідного кварталу в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Таким чином, у фізичних осіб, що мають у власності об`єкти житлової та/або нежитлової нерухомості, виникає обов`язок зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. 
Оскільки відповідач є власником нерухомості, тому саме вказаний об`єкт був врахований позивачем для обчислення суми спірного податку. 
Згідно пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 ПК України, контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.
Відповідно до п. 57.3 ст. 57 ПК України, у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.
Пунктом 58.3 статті 58 Податкового кодексу України, податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.
У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.
У разі якщо вручити податкове повідомлення - рішення неможливо через помилку, допущену контролюючим органом, податкове повідомлення - рішення вважається таким, що не вручено платнику податків.
Пунктом 42.1- 42.4 статті 42 Податкового кодексу України визначено, що податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу.
Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
Якщо платник податків у порядку та у строки, визначені статтею 66 цього Кодексу, повідомив контролюючий орган про зміну податкової адреси, він на період з дня державної реєстрації зміни податкової адреси до дня внесення змін до облікових даних такого платника податків звільняється від виконання вимог документів, надісланих йому контролюючим органом за попередньою податковою адресою та в подальшому повернених як таких, що не знайшли адресата.
У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення. 
Отже, податкові повідомлення-рішення направлені позивачу, частина отримана позивачем, інші повернуті органу ДПС з відміткою пошти - «за закінченням терміну зберігання», отже вважаються врученими у відповідності до п. 42.4 ст. 42 ПК України.
За положенням пункту 56.15 статті 56 Податкового кодексу України, скарга, подана із дотриманням строків, визначених пунктом 56.3 цієї статті, зупиняє виконання платником податків грошових зобов`язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження. Протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов`язання, що оскаржується, вважається неузгодженою.
Згідно вимог пункту 56.18 статті 56 ПК України з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. Рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню. Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.
Таким чином, у разі несплати платником податків протягом 60 календарних днів, що настають за днем отримання рішення про застосування штрафних санкцій, закінчення процедури його оскарження, визначених контролюючим органом грошових зобов`язань, або якщо рішення контролюючого органу про нарахування грошових зобов`язань за результатами судового оскарження не було скасовано і є чинним, такі зобов`язання вважаються узгодженими. 
Відповідач в адміністративному чи судовому порядку не звертався за оскарженням податкових повідомлень-рішень.
Отже, податкові повідомлення-рішення у межах вказаної справи вважаються належним чином врученими відповідачу, не оскаржені в судовому або адміністративному порядку та не скасовані.
Положеннями пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України встановлено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків. Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує шістдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків
При цьому, пункт 59.5 цієї статті передбачає, що у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
У зв`язку з несплатою відповідачем узгоджених грошових зобов`язань контролюючим органом було сформовано податкову вимогу, яка направлена поштою на податкову адресу платника податків, та згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення повернута до контролюючого органу з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання», вважається врученою у відповідності до вимог ПК України. Податкова вимога не оскаржувалась та не відкликалась.
Відповідно до пп. 20.1.34, 20.1.34-1 п. 20.1. ст. 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини; звертатися до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу або його частини за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.
Відповідно до пп. 20.1.19 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи; стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України; стягувати суми недоїмки із сплати єдиного внеску; стягувати суми простроченої заборгованості суб`єктів господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитами (позиками), залученими державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державні (місцеві) гарантії, а також за кредитами із бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законами України.
Відповідно до підпунктів 95.1 - 95.2 статті 95 Податкового кодексу України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.
Пунктом 95.3 статті 95 Податкового кодексу України встановлено, що стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини. Контролюючий орган звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі. Рішення суду щодо надання вказаного дозволу є підставою для прийняття контролюючим органом рішення про погашення усієї суми податкового боргу. Рішення контролюючого органу підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу та скріплюється гербовою печаткою контролюючого органу. Перелік відомостей, які зазначаються у такому рішенні, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Отже, обов`язковою умовою для стягнення коштів в порядку ст. 95 ПК України є наявність у платника податків заборгованості по податковим зобов`язанням.
Невиконання обов`язку зі сплати узгодженого податкового зобов`язання призводить до набуття таким зобов`язанням статусу податкового боргу, процедура стягнення якого визначається законом.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду викладеної в постанові від 13 січня 2021 року у справі № 819/1399/17, з огляду на зміст наведеної норми процесуального права та зважаючи на те, що вимогою заявленого позову є стягнення податкового боргу, предметом доказування у даній справі є обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість стягнення податкової заборгованості в судовому порядку; встановлення факту її сплати в добровільному порядку або встановлення відсутності такого факту; перевірка вжиття контролюючим органом заходів щодо стягнення податкового боргу на підставі та в черговості, встановлених ПК України, тощо.
Отже, предметом доказування у справі є обставини, зокрема, які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість стягнення податкової заборгованості в судовому порядку.
Такими обставинами у розумінні ПК України є наявність податкового боргу, який виник на підставі несплати узгодженого грошового зобов`язання платника податків яку він повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання.
При цьому, як зазначалось, податковим зобов`язанням в розумінні ПК України, визначається, як сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податок на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством.
Вказаний борг нараховано за об`єктами нерухомості. Податковий борг підтверджується матеріалами справи. Борг у добровільному порядку не було сплачено, що підтверджується витягом з інтегрованої картки платника податків.
Відповідачем не надано доказів, що до складу нерухомості входять приміщення, які не підлягають оподаткуванню. 
Щодо посилання скаржника на відмінність суми податкового боргу зазначеного у вимозі та позові, колегія суддів зазначає, що за пунктом 59.5 статті 59 ПК України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.
Стосовно посилання скаржника на надані позивачем до позовної заяви податкові повідомлення-рішення не відповідають зазначеним у позові, колегія суддів зазначає, що описка допущена у номері ППР не спростовую наявність у відповідача податкового боргу та обов`язок відповідача його сплати.
Стосовно посилання скаржника на те, що податкові повідомлення-рішення, були складенні у порушення строку визначеного вимогами пп. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України, та положення пп. 102.2.1 п. 102.2 та пп. 102.1 ст. 102 Податкового кодексу України, колегія суддів зазначає наступне.
Так, усталеним є підхід Верховного Суду згідно з яким винесення податкових повідомлень-рішень після 01 липня року базового податкового періоду є лише підставою для сплати податкового зобов`язання в більш пізній термін відповідно підпункту 266.10.1, пункту 266.10 статті 266 ПК України (протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення), однак, не впливає на правомірність самого податкового повідомлення-рішення та не може бути підставою для його скасування (зокрема постанова від 23 січня 2025 року у справі № 160/568/24).
Верховний Суд у постанові від 15 липня 2026 року справа №560/11510/24 погодився із висновками судів попередніх інстанцій про те, що пропуск контролюючим органом встановленого підпунктом 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 ПК України строку надсилання податкового повідомлення-рішення до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року), не є тим порушенням, яке спростовує правомірність нарахування грошового зобов`язання податковим органом, та не може бути самостійною підставою для скасування оспорюваного податкового повідомлення-рішення.
Пунктом 266.10.3 пункту 266.10 статті 266 ПК України передбачено, що податкове зобов`язання з цього податку може бути нараховано за податкові (звітні) періоди (роки) в межах строків, визначених пунктом 102.1 статті 102 цього Кодексу.
За приписами пункту 102.1 статті 102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня - у разі проведення перевірки відповідно до статей 39 і 392, застосування вимог пункту 141.4 статті 141 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у постанові від 11 вересня 2025 року у справі №160/23946/23.
З аналізу наведених вище норм чинного законодавства вбачається, що податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки виключно для фізичних осіб за кожний окремий об`єкт житлової або нежитлової нерухомості обчислюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості, виходячи із загальної площі такого об`єкту та відповідної ставки податку, та оформлюється у вигляді податкового повідомлення-рішення. Вказане податкове повідомлення-рішення разом з детальним розрахунком суми податку надсилаються платнику податку контролюючим органом до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).
Приписами ПК України визначено, що податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки для фізичних осіб може бути обчислений та нарахований контролюючим органом за податкові (звітні) періоди (роки) не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом.
Таким чином, аналізуючи зазначені норми податкового законодавства та встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що обчислення розміру податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, одночасно за декілька звітних періодів в одному календарному році, відповідає строкам, встановленим пунктом 102.1 статті 102 ПК України, а тому вказане виключає протиправність дій з боку контролюючого органу в цій частині.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у постанові від 06 листопада 2025 року справа № 420/20746/24.
Таким чином, за наявності у платника податків суми узгодженого, але не сплаченого у встановлені строки грошового зобов`язання, контролюючий орган наділений правом здійснити заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення на користь держави коштів, які перебувають у його власності. Враховуючи наявність податкового боргу у відповідача, суд погоджується з висновком суду першої інстанцій про наявність підстав для задоволення позову.
На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та надано їм належну юридичну оцінку, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.
Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд,- 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 20 червня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова 

суддя О.В. Головко 

суддя А.В. Суховаров