Справа № 522/16198/26 
Провадження № 3/522/5436/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2026 року Приморський районний суд м. Одеси у складі: 
головуючого-судді Деруса А.В.,
при секретарі Крохмаль І.І.,
за участю захисника Шевченка О.Б.,
особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,
розглянувши в судовому засіданні матеріали про адміністративне правопорушення, які надійшли з Управління патрульної поліції в Одеській області у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності по ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

З протоколу серії ЕПР1 № 740201 від 07.08.2026 року вбачається, що 07.08.2026 року, о 23:15 год., за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, № 69, водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом – електросамокатом «JET», б/н, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння на місці зупинки або у медичному закладі, у встановленому законом порядку, водій відмовилася. 
ОСОБА_1 в судовому засіданні вину не визнала та з протоколом не погоджується.
Захисник в судовому засіданні заявив клопотання про закриття провадження у справі, посилаючись на те, що у протоколі працівниками патрульної поліції зазначено, що ОСОБА_1 відмовилась від проходження на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку, чим порушила п. 2.5 ПДР України.
Пункт 2.5 - водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Ключовим у цьому пункті ПДР є слово - «водій».
Пункт 1.10 ПДР України дає визначення поняття водія.
Згідно визначень, які містяться у цьому пункті ПДР водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.
Зрозумілим і беззаперечним є те, що водієм є особа яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія відповідної категорії.
Положення Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», яка затверджена наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 № 1425/735 також визначають, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів.
Чинне законодавство України не передбачає відповідної категорії для керування електричними самокатами таких яким керувала ОСОБА_1 , а отже, в розумінні норм чинного законодавства України, іншого точно не існує.  ОСОБА_1 не є водієм, а отже, і не мала обов`язку проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння.
За загальним принципом норм процесуального права - судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Положення статті 62 Конституції України визначають, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.
Виходячи з вищевикладеного, в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, так як вона не є суб`єктом цього правопорушення та не відмовлялася від проходження огляду на стан сп`яніння, а отже, не порушувала і не могла порушити ПДР України.
Вислухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , її захисника, вивчивши матеріали справи та переглянувши в судовому засіданні відеозапис події, суд вважає, що у діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 740201 від 07.08.2026 року, відеозаписом події та іншими матеріалами справи.
Законодавець класифікував персональний легкий електротранспорт, як персональні транспортні засоби, а їхніх керманичів - як повноцінних учасників дорожнього руху.
Верховний Суд у справі № 127/5920/22 дійшов висновку, що використання електросамоката є діяльністю, яка створює підвищену небезпеку, оскільки такий транспорт приводиться в рух електродвигуном, а також підкреслив, що водії електросамокатів, електровелосипедів, електроскутерів і гіроскутерів зобов`язані дотримуватися Правил дорожнього руху так само, як і інші учасники дорожнього руху.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. 
Керуючись ст.ст. 283-284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ: 

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , піддати адміністративному стягненню за ч. 1 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень в прибуток держави, з позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. 
Відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави судовий збір в розмірі 665 гривень 60 копійок, згідно Закону України «Про судовий збір».
Штраф має бути сплачений не пізніш як через 15 днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Відповідно до ст. 308 КУпАП, у разі несплати штрафу у строк постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, а також витрати на облік вчиненого правопорушення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду.

Суддя: А.В. Дерус