Єдиний унікальний номер 205/1297/26
Номер провадження2/205/2383/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 липня 2026 рокуНовокодацький районний суд міста Дніпра у складі:
головуючого судді Курбанової Н. М., 
за участю секретаря судового засідання Коваленко Т. О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання сина – ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 29.01.2026 та до досягнення дитиною повноліття.
В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначила, що вона перебувала з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах з 2009 року по липень 2024 року. Від сумісного проживання вони мають спільну дитину – сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом із нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач на утримання дитини матеріальну допомогу надає нерегулярно і в недостатньому розмірі. Її доходів недостатньо для забезпечення в повному обсязі потреб сина, який окрім повноцінного харчування, лікування та одягу, повинен мати оздоровлюватись у літній період. Вона не працює, оскільки є особою з інвалідністю ІІІ групи за онкологічним захворюванням. Угоди про добровільну сплату аліментів між нею та відповідачем не досягнуто, інших стягнень з відповідача не проводиться. Відповідач є військовослужбовцем ЗСУ, має нормальний стан здоров`я та має можливість надавати грошову допомогу на утримання їхньої спільної дитини. Викладені обставини слугували підставою для звернення до суду із даним позовом.
Ухвалою судді від 24 лютого 2026 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалою суду від 06 липня 2026 року відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі.
Позивач в судове засідання не з`явилась, однак надала суду заяву про розгляд справи без її участі. (а.с. 42)
Відповідач в судове засідання не з`явився за невідомими суду причинами, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, у встановлений законом спосіб. Своїм правом на подання відзиву та доказів на спростування заявлених позовних вимог не скористався. Заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило.
Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд вважає, що в справі є всі дані про права і взаємовідносини сторін, а тому для ухвалення рішення немає необхідності вислуховувати особисті пояснення сторін, які не з`явились до суду.
Дослідивши письмові докази по справі, давши їм оцінку в їх сукупності, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що сторони в зареєстрованому шлюбі не перебували, однак від спільного проживання мають спільну неповнолітню дитину – сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 . (а.с. 8)
Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 002618 від 26.01.2026 неповнолітній ОСОБА_3 разом з позивачем ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с. 9)
Позивач ОСОБА_1 є пенсіонером по інвалідності 3 групи за загальним захворюванням з 22.10.2024, що підтверджується копією пенсійного посвідчення № НОМЕР_2 серії НОМЕР_3 . (а.с. 7)
Відповідач ОСОБА_2 перебуває на військовій службі (по мобілізації) в військовій частині НОМЕР_4 з 22 червня 2024 року по теперішній час, що підтверджується відповідними довідками командира в/ч НОМЕР_4 №419 від 07.03.2026 та №1053 від 19.06.2026, а також копією посвідчення серії НОМЕР_5 . (а.с. 16-17, 54-55)
Згідно довідки про доходи №6706 7876 0544 2939 від 19.03.2026 ОСОБА_1 , перебуває на обліку в Правобережному об`єднаному управління ПФУ в м. Дніпрі в Дніпропетровській області і отримує пенсію по інвалідності, розмір якої за період з 01.10.2025 по 31.03.2026 склав 18 596 грн. (а.с. 43)
Також відповідачем долучено до матеріалів справи квитанції мобільного банкінгу про сплату грошових коштів за період з квітня 2025 року по лютий 2026 року включно. (а.с. 18-39, 56-70)
Згідно ч. 2, ч. 3 та ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Частиною 2 статті 18 СК України передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін.
Відповідно ч. 2 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно приписів ст. 141 СК України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.
Згідно ст. 5 Протоколу № 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом № 475/97-ВР(475/97-ВР) від 17 липня 1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.
Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Виконання передбачених статтею 150 СК України, обов`язків батьків щодо виховання та розвитку дитини пов`язане з належним утриманням дитини, від якого залежить забезпечення умов для розвитку дитини як фізичного, так і духовного та морального розвитку.
Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р., яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. № 789-XII та набула чинності для України 27.09.1991 р. (далі Конвенція про права дитини), держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 181 СК України визначено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.
Матеріали справи не містять договору або домовленості між сторонами щодо матеріального забезпечення відповідачем спільної з позивачем неповнолітньої дитини.
У підпункті 1 пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 р. № 3, судам роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.
Відповідно ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
При визначені розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, суд повинен врахувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення.
Разом з тим, матеріали справи не містять відомостей щодо відсутності у відповідача можливості надавати матеріальну допомогу своїй неповнолітній дитині.
Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Приймаючи до уваги вищевикладене, враховуючи передбачений законом мінімум на дитину відповідного віку і ту обставину, що обов`язок з утримання неповнолітніх дітей покладається на обох батьків у рівних частинах, суд доходить висновку про можливість відповідача сплачувати аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до повноліття дитини, оскільки саме такий розмір аліментів, на думку суду, забезпечить першочергові потреби дитини і буде відповідати вимогам ч. 2 ст. 182 СК України.
Суд також звертає увагу на те, що надання неповнолітній дитині матеріальної допомоги у добровільному порядку є правом і обов`язком батька та не звільняє його від обов`язку утримувати дитину, а також не позбавляє позивача права на звернення до суду з відповідним позовом для стягнення аліментів на утримання дитини у фіксованому розмірі.
Така позиція суду повністю узгоджується з правовими висновками, що викладені у постанові Верховного Суду від 27 травня 2020 року у справі № 712/4702/19 (провадження № 61-929св20). 
Отже, з урахуванням викладених обставин, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення повноліття дитиною, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду, тобто з 29 січня 2026 року.
Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору, то у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1331,20 гривень.
Керуючись ст.ст. 2, 5, 10, 141, 259, 263-265, 268, 280-289 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - задовольнити. 
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісяця, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 29 січня 2026 року і до повноліття ОСОБА_3 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1331 (одна тисяча триста тридцять одну) гривню 20 коп.
У частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць рішення підлягає негайному виконанню.
Рішення суду може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Із повним текстом рішення суду можна ознайомитися у Єдиному державному реєстрі судових рішень за адресою: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про сторін:
Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .
Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_6 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Суддя:      Н. М. Курбанова