Справа № 594/602/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2026 року м.Борщів

Борщівський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої-судді: Губіш О.А. 
з участю :
секретаря Окулянко У.Г. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит – Капітал», в особі представника-адвоката Усенка Михайла Ігоровича, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - 

в с т а н о в и в:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал», в особі представника-адвоката Усенка М. І., звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача в його користь заборгованість за кредитним договором на загальну суму 122 460,00 грн, а також 2662, 40 грн сплаченого судового збору та 8 000 грн витрат на правничу допомогу.
В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що 26 травня 2023 року між ТОВ «Аванс Кредит», (надалі Первісний кредитор), та відповідачем укладено Договір №17411-05/2023 про надання фінансового кредиту. Згідно умов цього договору, сума кредиту складає 15000,00 грн, строк договору 360 днів. На виконання зазначеного договору відповідачу, були перераховані грошові кошти у сумі 15000 грн. ОСОБА_1 , в свою чергу, не виконав в повному обсязі обов`язків щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування коштами, внаслідок чого порушив умови зобов`язання. 
В подальшому, 19.10.2023 року, внаслідок укладення Договору факторингу №19102023, право вимоги за договором №17411-05/2023 від 26.05.2023, перейшло до позивача, як нового кредитора. Враховуючи наведене, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором №17411-05/2023 від 26.05.2023 в загальному розмірі 122 460,00 гривень, з яких: 15000,00 грн сума заборгованості за основним боргом; 107460,00 грн сума заборгованості за нараховані відсотки, а також понесені судові витрати.
Позовна заява подана до Борщівського районного суду Тернопільської області 27 квітня 2026 року через систему «Електронний суд».
З доданих до позовної заяви матеріалів – опису вкладення, відправлення №0505603639540 «Поштова служба «Укрпошта», вбачається, що копія позовної заяви з додатками направлені позивачем відповідачу за місцем реєстрації.
Ухвалою Борщівського районного суду Тернопільської області від 30 квітня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів з дня одержання копії ухвали надіслати відзив на позовну заяву.
Як слідує з наявного в матеріалах справи поштового повідомлення, ухвала суду про відкриття провадження, направлена відповідачу за місцем реєстрації повернулась до суду без вручення з відміткою: «адресат відсутній».
Що в свою чергу, згідно ст. 128 ЦПК України, дає суду підстави дійти висновку про належне сповіщення відповідача про надходження позову та відкриття провадження у справі, та узгоджується з висновками ВС, викладеними у Постановах ВС від 21 грудня 2022 року у справі № 757/15603/19 (провадження № 61-7187св22), 30 листопада 2022 року у справі № 760/25978/13-ц (провадження № 61-6788св22), 31 серпня 2022 року у справі № 760/17314/17). 
Крім того, з метою недопущення порушення прав та законних інтересів відповідача, такий про надходження позову та відкриття провадження у справі повідомлявся 03 червня та 15 червня 2026 року через офіційний веб - сайт суду. 
25 травня 2026 року представник відповідача- адвокат Єренко Д. В. подав до суду відзив на позов, в якому просив в позові відмовити у повному обсязі, виходячи з наступного.
Представник відповідача Єренко Д. В. у відзиві зазначає, що сторона позивача просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №19102023 від 19.10.2023 загальній сумі 122460,00 гривень. Посилаючись на те, що між ТОВ «Аванс Кредит» та ОСОБА_1 , за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Аванс кредит» укладено, електронний договір № 19102023 про надання споживчого кредиту. Однак, сторона відповідача не погоджується із заявленими вимогами, оскільки у позовній заяві зазначено, що згідно з умовами кредитного договору, сума кредиту складає 15 000,00 гривень, строк кредиту 360 днів, тобто, до 19.05.2024, строк сплати - кожні 25 днів. ТОВ «Аванс Кредит» на виконання своїх зобов`язань перерахувало кредитні кошти у вказаній сумі шляхом зарахування на платіжну картку відповідача. Враховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань перед кредитором, 19 жовтня 2023 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладено Договір факторингу №19102023, згідно з умовами якого ТОВ «Аванс-Кредит» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Кредит- Капітал» права грошової вимоги за кредитним договором №17411-05/2023. Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача за кредитним договором склала 122 460,00 гривень. Відповідно до договору Товариство надає Споживачу кредит у гривні, а Споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором (п. 1.2). Відповідно до п.2 Договору, укладення цього Договору здійснюється Сторонами за допомогою ITC Товариства, доступ до якої забезпечується Споживачу через Веб- сайт або Мобільний додаток. Електронна ідентифікація Споживача здійснюється при вході Споживача в Особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». В договорі погоджені такі умови: сума кредиту - 15 000 гривень, строк кредиту 360 днів без права пролонгації, тип процентної ставки - фіксована, стандартна процентна ставка - 1,99 % в день, орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає,- за стандартною ставкою 39279,81 % річних; орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає за стандартною ставкою 122460,00 гривень.
Позивач зазначає, що факт укладення кредитного договору підтверджується, однак це не відповідає дійсності. Твердження про законність і відповідність кредитного договору вимог чинного законодавства необгрунтоване з наступних підстав. Відповідно до наданого договору № 17411-05/2023 від 28.05.2023 року пунктом 1.6. Кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок Споживача. На підтвердження перерахування коштів позивач надає повідомлення від ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» від 30.06.2024, як електронний доказ, за даними якого товариством повідомлено про успішність низки платіжних операцій, зокрема, 26.05.2023 у сумі 15 000,00 гривень, призначення платежу не відображено, тобто, здійснення перерахування кредитних коштів, саме кредитором (як визначено за умовами договору) та саме на виконання умов кредитного договору стороною позивача не доведено. Відповідно до ч. 1,2 ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Посилається на позицію Верховного Суду України, викладеною у постанові від 15.12.2015 р. №21-4266а15 та постанову ВСУ від 30 січня 2018 року у справі № 161/16891/15, провадження № 61- 517св18. А тому, повідомлення від ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» не є первісним бухгалтерським документом (квитанцією, платіжною інструкцією), тому не може бути належним доказом. Належної виписки, як первинного документа, яка сформована первісним кредитором, як володільцем даної інформації, матеріали справи не містять, що не дозволяє встановити, чи виконував позичальник свої зобов`язання за кредитним договором (частково або в повному обсязі). Позивачем не надано належних та допустимих доказів фактичного перерахування кредитних коштів на рахунок відповідача, зокрема відсутня банківська квитанція, платіжне доручення або інший документ, що підтверджує здійснення відповідної фінансової операції. У зв`язку з цим твердження позивача щодо факту надання кредитних коштів є необґрунтованими та такими, що не підтверджені належними доказами відповідно до вимог чинного законодавства України.
Тобто, Позивачем фактично не надано первісних документів, які б вказували про перерахування коштів ТОВ «Аванс Кредит» на рахунок Відповідача, тож відсутність доказів позбавляє позивача звертатися з даним позовом про стягнення коштів за договором № 17411-05/2023 від 26.05.2023 року. 
Крім того, позивачем не надано належних доказів того, що відповідач укладав вказаний договір, з первісним кредитором ТОВ «Аванс Кредит» про надання споживчого кредиту, оскільки позивач не надає будь-яких доказів підписання такого договору. Оскільки, відсутні докази про ідентифікацію клієнта в інформаційно- телекомунікаційній системі ТОВ «Аванс Кредит» з наданням позичальником персональних даних, необхідних для укладення договору та формування одноразового ідентифікатора. Не надано позивачем й візуальної форми послідовних дій клієнта, яка б містила детальну інформацію щодо процесу оформлення та розгляду заявки відповідача на видачу кредиту, підписання електронним підписом договору.
Доведення позивачем умов кредитування і наявності заборгованості є обов`язком позивача, виходячи з принципу змагальності сторін, закріпленого ст. 12 ЦПК України. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18 березня 2019 року у справі №61-28582ск18.
Натомість, надання кредиту товариством у визначений п. 2договору спосіб матеріалами справи не доведено в порушення процесуального обов`язку позивача. 
А тому, сторона відповідача даючи оцінку наданим позивачем документам вважає, що такі є недостатніми для формування такої сукупності. Зокрема, відсутність доказів перерахування коштів саме від ТОВ «Аванс Кредит» на рахунок ОСОБА_1 , відсутність надсилання одноразового ідентифікатора на номер телефону та відсутність детальних лог-файлів, щоб підтвердили дії відповідача та волевиявлення щодо саме цього договору, унеможливлює встановлення факту його укладення. 
Щодо звернення до суду з позовом та нарахування процентів позивачем, то представник відповідача зазначає наступне, що відповідно, п. 1 ч.1 ст.512 ЦК Україникредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч.1 ст.514 ІІК Українидо нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За приписами ч. 1,2 ст.516 ЦК Українизаміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання-несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Витяг з Реєстру боржників до Договору факторингу № 19102023 від «19» жовтня 2023 року є внутрішнім документом позивача, не містить підписів і печаток сторін, який підписаний лише позивачем, тому не може вважатися належним, допустимим та достатнім доказом відступлення права вимоги від ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до позивача. 
Також, укладання акта прийому-передачу реєстру боржників стороною позивача не доведено, що підлягає обов`язковому встановленню судом під час розгляду справ даної категорії та з урахуванням умов п.1.2 Договору факторингу, відповідно до якого перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому- передачі Реєстру Боржників, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Сторона відповідача зазначає, що наявність у позивача можливості стягувати із відповідача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання, проценти перетворюється на несправедливо непомірний тягар для відповідача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків позивачем. У наданому договорі ТОВ «Аванс Кредит» вбачаються такі дії та умови для можливих споживачів їх послуг, порушенням звичаїв дієвого обороту та норм і вимог діючого законодавства. Представник відповідача, зазначає, що при нарахуванні відсотків за кредитним договором сторона позивача повинна дотримуватись межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. При цьому держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачі та їх кредитних послуг.
Щодо стягнення витрат на правничу допомогу адвоката, то сторона відповідача просить враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. 
Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховується витрачений адвокатом час.
Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо). Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування витрат на правову допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат, а саме врахувати складність справи та обсяг виконаних адвокатом наданих послуг; час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт. Виходячи з пропорційності та співмірності витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, а також часом, витраченим на їх виконання, взявши до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору, та виходячи із засад розумності та справедливості, сторона відповідача вважає, що заявлені представником позивача суми є надмірними та не співмірними зі складністю справи, виконаними адвокатом роботами; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, та доходить висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, який підлягає відшкодуванню в суді першої інстанції необхідно зменшити до 500 грн., враховуючи, що договір укладений між позивачем та адвокатом ще 07.07.2022 року, а заяви позивача є подібними і не складними, й не вимагають багато часу, то такий розмір буде доцільним. 
Зокрема, у матеріалах справи відсутні документи, які підтверджували факт отримання відповідачем кредитних коштів. Сам по собі кредитний договір або внутрішній розрахунок позивача не є беззаперечним доказом видачі кредиту без підтвердження руху грошових коштів. На підставі вище викладеного, представник відповідача, просить відмовити в задоволені позову. 
03 червня 2026 року представник позивача-адвокат Усенко М. І. подав відповідь на відзив, в якому зазначив, що позовні вимоги просить задоволити, з наступних підстав. 
Між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання фінансового кредиту № 20432-09/2023 від 15.09.2023 року, відповідно до умов якого Товариство надало Відповідачу грошові кошти у сумі 15000,00 грн., а Відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку та строки, визначені Договором. Даний кредитний договір підписаний Відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладеним. Вважаємо також доцільним наголосити саме на особливостях укладення електронних договорів, про що також зазначалося у позовній заяві, а саме: Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ч.12 ст. 11 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону, є оригіналом такого документа. 
У п.6 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію», визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до п 2.1. Кредитного договору Перед укладенням цього Договору Товариство здійснило ідентифікацію та верифікацію Клієнта з урахуванням вимог, визначених нормативно-правовим актом Національного банку України з питань здійснення установами фінансового моніторингу, одним із наступних способів: - отримання через Систему BankID НБУ ідентифікаційних даних; - отримання ідентифікаційних даних та фінансового номера телефону з бюро кредитних історій (за умови, що джерелом таких даних є банк) та коректного введення особою, верифікація якої здійснюється, otp-пароля, надісланого установою на такий фінансовий номер телефону, та фотофіксації особи із використанням методу розпізнавання реальності особи та особи з власним ідентифікаційним документом, а саме сторінки/сторони, що містить фото власника, з подальшим накладенням КЕП уповноваженим працівником установи та кваліфікованої електронної позначки часу на отриманий електронний документ, що містить фото. Крім того, умовами договору передбачено порядок та умови оформлення, підписання договору, та видачі/отримання коштів, з якими відповідач погодився, про що свідчить його електронний підпис. Також, представник позивача звертає увагу на те, що додатковим доказом, який підтверджує укладення кредитного договору між ТОВ «Аванс Кредит» та ОСОБА_1 є номер телефону зазначений в Кредитному договорі, Заяві-Анкеті та ін. оскільки він збігається з зазначеним номером телефону Відповідачем у Відзиві. 
Електронний договір відповідає вимогам статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг». Оскільки він має всі обов`язкові реквізити, дозволяє ідентифікувати відповідача як суб`єкта, що його підписав, і є доступним для перегляду та збереження. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором виконує функцію обов`язкового реквізиту електронного документа, який дозволяє ідентифікувати підписанта. З огляду на це, під час укладення кредитного договору сторонами було дотримано всіх умов правомірності кредитного договору №17411-05/2023 від 26.05.2023 року, передбачених законодавством.
Слід зазначити і те, що при його укладанні ОСОБА_1 був наданий також і графік платежів за даним кредитним договором, який відображає актуальні відомості щодо погашення заборгованості. 
Представник позивача зазначає, що ОСОБА_1 , свідомо звернувся до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аванс Кредит» з метою отримання кредитних коштів та згідно умов договору підтвердив, що повністю розуміє всі умови договору, свої права та обов`язки за договором і погоджується з ними та прийняв на себе зобов`язання сплатити отримані кошти згідно умов кредитного договору.
Щодо факту виконання свого зобов`язання Первісним кредитором перед Позичальником, а саме перерахунку кредитних коштів на рахунок зазначений Позичальником.
Враховуючи позицію, викладену у відзиві на позовну заяву про стягнення заборгованості, Відповідачем вказано, що Позивачем не надані належні докази, а саме первинні документи, що передбачені ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та за якими можливо встановити факт дійсного перерахування та отримання коштів відповідачем, а також впевнитись в дійсній сумі заборгованості, позивачем не наданий детальний Розрахунок заборгованості, а за відсутності вказаного доказу не можливо встановити правильність нарахування заборгованості, відповідно, сума, заявлена позивачем до стягнення є необґрунтованою.
З огляду на це, слід врахувати що надані Позивачем розрахунки заборгованості містять деталізовані щоденні нарахування процентів, комісій та штрафів, що дозволяє встановити рух коштів та розмір заборгованості. Ці документи містить усі необхідні відомості для ідентифікації боргу за цим конкретним кредитним договором, включаючи відомості про позичальника та номер і дату кредитного договору. Крім цього, Позивачем було надано до суду першої інстанції усі кредитні документи, які Позивачем було отримано від первісного кредитора на підтвердження заборгованості за даним кредитним договором. У сукупності з Відомістю, ці документи дозволяють повною мірою встановити умови кредиту та нарахування заборгованості згідно кредитного договору №17411-05/2023 від 26.05.2023 року.
Відповідачем, у свою чергу не було надано жодних власних контррозрахунків на спростування наявності та розміру заборгованості. Посилається на позицію Верховного Суду, який неодноразово наголошував, що недоведення суми заборгованості не є підставою для відмови у задоволенні позову банку, оскільки заборгованість визначається умовами кредитного договору та вимогами закону. Суд у будь-якому разі має стягнути ту суму, яка була доведена і щодо якої у суду не має сумніву (Постанова Верховного Суду від 11.09.2024 № 204/7787/21). Судова практика свідчить про те, що розрахунок заборгованості може бути належним доказом існування боргу лише у взаємозв`язку з іншими доказами, зокрема, Позивачем було надано засвідчену копію повідомлення про успішне перерахування коштів з протоколом підписання про споживчий кредит №17411-05/2023 від 26.05.2023 року.
Згідно з п. 2. Ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» Первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Абз. 5 п. 2 вказаної статті передбачено, що неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.
Щодо засвідченої копії Листа-Повідомлення про перерахування коштів за кредитним договором, наданого Позивачем згідно кредитного договору слід зауважити наступне: надана Позивачем Засвідчена копія Листа-Повідомлення про перерахування коштів до Договору про споживчий кредит №17411-05/2023 від 26.05.2023 року містить усі необхідні реквізити, а, отже, може вважатися первинним документом.
Відповідно до частини першої статті 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківською таємницею є - інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним чи третім особам при наданні послуг банку.
Згідно частини 2 статті 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківською таємницею, зокрема, є: відомості про банківські рахунки клієнтів, у тому числі кореспондентські рахунки банків у Національному банку України; інформація про операції, проведені на користь чи за дорученням клієнта, вчинені ним правочини; коди, що використовуються банками для захисту інформації; інформація про фізичну особу, яка має намір укласти договір про споживчий кредит, отримана під час оцінки її кредитоспроможності та інші.
У частині щодо виписок, слід зауважити, що виписка по картковому рахунку справді може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту та відсотками, яка повинна досліджуватися судами у сукупності з іншими доказами.
Однак, відсутність у матеріалах справи виписок з особових рахунків не свідчить про відсутність у Відповідача заборгованості, оскільки згідно з п. 1.6. Кредит надається Клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок Клієнта уключаючи використання реквізитів платіжної картки № 4149 - 43xx - xxxx - 7148, протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту. Кредит надається без забезпечення у вигляді застави. Кредит вважається наданим в день перерахування Товариством суми кредиту (загального розміру) за вказаними реквізитами. ТОВ «Аванс Кредит» не створює окремий рахунок для Позичальника, а надає кошти на уже існуючий, а, отже, не може мати доступу до таких рахунків для того, аби отримати інформацію щодо вчинених фінансових операцій. З огляду на дану умову договору, кошти ОСОБА_1 були перераховані на банківську картку, яка була зазначена саме Відповідачем. 
Таким чином, Позивачем було надано належні докази на підтвердження заборгованості ОСОБА_1 . Зазначає також, що Кредитор не отримує повні реквізити Банківської картки, які необхідні для здійснення операцій по карті через Інтернет. Для платіжних операцій по картах Товариством використовуються відповідні сертифіковані платіжними системами сервіси. Захист реквізитів карт у базах даних таких сервісів відповідає міжнародному стандарту PCI DSS. У зв`язку з чим вищезазначене повідомлення не містить повних реквізитів Банківської картки.
На виконання ухвали суду про витребування доказів ПриватБанк надав інформацію щодо емітента картки, відповідно до якої: повідомляє, що на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ). Повідомляє, що по рахунку(ах) НОМЕР_3 ) було зарахування коштів на суму 15000 UAH за період 26.05.2023-31.05.2023 р. : - від 26.05.2023 р.
Щодо відступлення права вимоги та оплати за Договором факторингу, то представник позивача зазначає наступне, що 19.10.2023 року ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», керуючись главою 47 ЦК України, уклали Договір № 19102023 відступлення прав вимоги . Згідно вищевказаного Договору, та у відповідності до ст. 512 ЦК України, ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу Нового Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ТОВ «АВАНС КРЕДИТ», включно і до ОСОБА_1 за кредитним договором №17411-05/2023 від 26.05.2023 року.
Відповідно до п. 4.1.4 погодженого між сторонами кредитного договору, Товариство має право без згоди Клієнта відступити право вимоги за даним договором третій особі.
Усі документи на підтвердження відступлення права вимоги за даним кредитним договором додано до позовної заяви, а саме: копію Договору відступлення прав вимоги №19102023 від 19.10.2023 року, копію Витягу з реєстру боржників до Договору відступлення прав вимоги №19102023 від 19.10.2023 року, копію Акту приймання-передачі Реєстру Боржників до Договору відступлення прав вимоги №19102023 від 19.10.2023 року, копію платіжної інструкції про оплату купівельної ціни за Договором відступлення прав вимоги №19102023 від 19.10.2023 року.
Відповідно до ч. 2 ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.
Слід зауважити, що Позивачем було надано копію Платіжної інструкції №73067, що підтверджує здійснення оплати ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» за відступлення Права Вимоги згідно з Договором Факторингу №19102023 від 19.10.2023р. Відповідно до умов даного Договору відбулося відступлення права вимоги за Кредитним договором №17411-05/2023, що укладений між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та Відповідачем, та підтверджується Витягом з реєстру боржників до Договору Факторингу №19102023 від 19.10.2023р., де зазначається ПІБ Відповідача, номер кредитного договору за яким відбулося відступлення права вимоги та загальну суму в валюті кредиту.
Товариство позбавлене можливості надати цілий Реєстр боржників до Договору відступлення прав вимоги №19102023 від 19.10.2023 року з метою захисту інформації, яка містить банківську таємницю щодо осіб, що не є учасниками даної справи (ст. 60 ЗУ «Про банківську таємницю»).
Крім того, повний реєстр права вимоги до Договору про відступлення права вимоги №19102023 від 19.10.2023р. не може бути наданий до суду у зв`язку з тим що, у даному реєстрі також наявна інформації щодо інших боржників, до яких було передано право вимоги ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал». А тому, це буде грубе порушення законодавства про конфіденційну інформацію зі сторони позивача. 
Зокрема, слід зазначити, що витяг з Реєстру боржників до Договору відступлення прав вимоги №19102023 від 19.10.2023р. року є підтвердженням факту відступлення права вимоги за кредитним договором до ОСОБА_1 та несе радше інформативний характер.
А тому, можна зробити висновок, що аргументи Відповідача є необґрунтованими та не відповідають дійсності, оскільки твердження на яких базується відзив не спростовують факти щодо укладення кредитного договору Відповідачем. 
Щодо розміру відсотків за користування кредитом між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання фінансового кредиту №17411-05/2023 від 26.05.2023 року, відповідно до умов якого Товариство надало Відповідачу грошові кошти у сумі 15000,00 грн., а Відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку та строки, визначені Договором.
Кредитний договір №17411-05/2023 було укладено в електронній формі з використанням електронного підпису через одноразовий ідентифікатор. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Відповідно до п. 7.6 Кредитного договору, Підписанням цього Договору Клієнт підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту Товариства, розміщених на Веб-сайті Товариства.
Отже, Відповідач був належним чином проінформований з умовами договору і погодився з ними, шляхом його підписання.
Згідно з п. 1.2 Кредит надається строком на 360 днів. Дата надання кредиту 26.05.2023. Наданий кредит Клієнт зобов`язаний погасити в останній день строку кредитування. Дата погашення кредиту 19.05.2024.
Відповідно до положень п. 1.4 Договору, за користування кредитом Товариством нараховуються проценти, що є платою за користування кредитом. Тип процентної ставки: фіксована. Процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується у межах строку кредитування, вказаного в п.1.2 цього Договору.
Клієнт погоджується, повністю розуміє та поінформований, що у разі невикористання Клієнтом права на отримання знижки (невиконання умов для отримання знижки) він зобов`язаний сплатити перший платіж (за перший розрахунковий період) в розмірі, відповідно до Графіку платежів.
Станом на дату звернення позивача до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості розмір непогашеного кредиту відповідача складає 122 460,00 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості, який додано до позовної заяви (додаток №8 та №13 до позовної заяви) дана сума складається із 15 000,00 грн. – заборгованість за тілом кредиту, заборгованість за відсотками – 107 460,00 грн., що є предметом позовних вимог.
Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало Відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначеними умовами кредитного договору, що підтверджується повідомленням про успішне перерахування коштів з протоколом підписання, який засвідчений підписом уповноваженої на те особи, генеральним директором ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» та печаткою, що є належним та допустимим доказом у справі. Підприємство внесене в державний реєстр фінансових установ (свідоцтво серія ФК №342 від 02.10.2012 та отримало Ліцензію Національного банку України № 21/788-рк від 01.05.2023 року, яка була дійсна на день надання послуг ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» з переказу коштів на суму 15000,00 грн. здійснене 26.05.2023 р. Правомірність нарахування відсотків також підтверджується детальним розрахунок заборгованості, який є додатком до поданої Товариством позовної заяви містить усі необхідні відомості для того, аби ідентифікувати його як такого, що підтверджує суму боргу саме по цьому кредитному договору, адже місить відомості про Позичальника та номер і дату кредитного договору.
Розрахунок заборгованості – це письмовий документ, який підтверджує суму боргу, а також рух коштів по рахунку.
Згідно з ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України позичальник зобов`язується повертати кредит та сплачувати проценти за користування ним у розмірах та на умовах, встановлених договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідачу за кредитним договором було здійснено нарахування відсотків у відповідності до умов підписаного ним кредитного договору.
Також враховуючи правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 (провадження № 12-16гс22), відповідно до якого у разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за «користування кредитом» (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором.
Отже, відсотки нараховані за умовами кредитування є цілком правомірними. Проценти за неправомірне користування чужими грошовими коштами–проценти, які нараховуються внаслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання, порядок виплати якого врегульований ч. 2 ст. 625 ЦК України, у зв`язку з чим такі проценти можуть бути стягнуті після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування. Проценти за користування кредитом є самостійним видом зобов`язань та відрізняються за своєю правовою природою від неустойки, вимоги про їх стягнення позивачем не заявлялися.
Отже, ОСОБА_1 свідомо уклав даний договір, маючи можливість розрахувати доцільність взяття на себе такого зобов`язання та оцінити усі ризики у зв`язку з його прийняттям.
Кредитодавцем у свою чергу чітко виконані усі умови договорів, у тому числі щодо нарахування процентів за кредитним договором №17411-05/2023 від 26.05.2023 року.
Крім того, згідно умов цього кредитного договору цей Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронними підписами Сторін.
Відповідно до ч. 1,2 ст. 205 ЦК України - Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.
Наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. З огляду на це, можна дійти висновку, що дотримано всіх умов правомірності кредитного договору №17411-05/2023 від 26.05.2023 року, передбачених законодавством.
Варто зазначити, що кредитний договір №17411-05/2023 від 26.05.2023 року підписаний сторонами, які мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, що свідчить про досягнення згоди з усіх істотних умов договору. Умови договору викладено чітко та з повною інформацією стосовно умов кредитування, з якими відповідач погодився, підписавши договір, і додаткових заперечень щодо цих умов він не заявляв.
Звичайний споживач не зобов`язаний мати глибокі фінансові знання для належного розуміння кредитних договорів та умов. Оскільки базові принципи кредитних зобов`язань є загальнодоступними та зрозумілими для пересічного громадянина. Банки та фінансові установи зобов`язані інформувати позичальника про всі ключові умови кредиту — суму, відсоткову ставку, термін повернення, розмір щомісячних платежів та наслідки невиконання зобов`язань. Отже, це — прояв загальногромадянської правової обізнаності, а не професійної фінансової компетенції.
Згідно ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ч.2 ст.1056-1 Цивільного кодексу України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Отже, нарахування відсотків було здійснено у відповідності до умов підписаного сторонами кредитного договору.
Щодо нарахування здійснених після відступлення права вимоги представник позивача зазначає, що Позивачем також надавався Розрахунок заборгованості за кредитним договором №17411-05/2023 від 26.05.2023 року у період з 20.10.2023 по 19.05.2024 року.
Нарахування процентів здійснені після укладення договору факторингу у межах строку кредитування, визначеного кредитним договором. Укладення договору факторингу є відступленням права грошової вимоги та означає зміну кредитора у зобов`язанні, не змінюючи його змісту та умов для боржника. 
Відповідно до ст. 1077, 1078 ЦК України фактор набуває право вимоги до боржника в обсязі, що існує та/або виникає з кредитного договору, зокрема право на отримання процентів, передбачених кредитним договором (ст. 1054, 1056-1 ЦК України), до закінчення строку кредитування.
Відповідно до п. 4.1.4 погодженого між сторонами кредитного договору, Товариство має право без згоди Клієнта відступити право вимоги за даним договором третій особі.
Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань.
Таким чином, Договір факторингу №19102023 від 19.10.2023 укладений згідно вимог законодавства, а тому зауваження щодо відступлення права вимоги, як і сумніви щодо неповідомлення Відповідача про відступлення права вимоги є необґрунтованими та недоречними.
Щодо стягнення витрат на правову допомогу з Відповідача, то представник позивача зазначає наступне ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» понесено витрати в сумі 8 000,00 грн. на професійну правничу допомогу АО «Апологет» на підставі Договору про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025 року та замовлення до вказаного Договору, що підтверджується детальними описами наданих послуг, актами наданих послуг правової (правничої) допомоги (докази містяться в матеріалах справи).
Представником позивача було додано низку документів на підтвердження надання професійної правничої допомоги.
Відповідно до ч.2 ст. 137 ЦПК України, для цілей розподілу судових витрат, то розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Цією ж статтею визначено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Представником позивача долучено до позовної заяви копію детального опису наданих послуг за Договором про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025 року.
Вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації.
Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума.
Отже, на думку Позивача, витрати, понесені ним на професійну правничу допомогу є розумними та доведеними, а доводи представника Відповідача є не обгрунтовані. Витрати на правову допомогу в розмірі 8000 грн не є завищеними, оскільки відповідають ринковій вартості юридичних послуг та є обґрунтованими з урахуванням складності справи, часу, витраченого представником Товариства, та необхідності дотримання всіх процесуальних вимог. Ця сума включає аналіз правової ситуації, підготовку позовної заяви, збирання та оформлення доказів, а також юридичні консультації. Відповідно до судової практики, витрати на правову допомогу компенсуються в розумних межах, а 8000 грн є пропорційними вартості роботи фахівця та обсягу наданих послуг.
Розмір винагороди за надання правової допомоги визначений у Договорі у вигляді фіксованої суми не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу.
А тому, представник позивача просить позов задовольнити в повному обсязі, адже вважає, що надав достатні та необхідні докази. 
За таких обставин, дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. 
Судом встановлено, що 26 травня 2023 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання фінансового кредиту №17411-05/2023, який підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором W2967.
Згідно п. 1. Договору товариство надає клієнту фінансовий кредит у розмірі 15000,00грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Тип кредиту: кредит, мета кредиту: на власні потреби клієнта, не пов`язані з підприємницькою діяльністю, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника, строк кредиту: 360 днів, дата надання кредиту: 26.05.2023. Наданий кредит клієнт зобов`язаний погасити в останній день строку кредитування. Дата погашення кредиту: 19.05.2024. Денна процентна ставка складає 1,99%. Клієнт зобов`язується сплачувати проценти кожні 25 днів. Кредит надається у безготівковій формі на рахунок клієнта з використанням реквізитів платіжної картки: 4149-43ХХ-ХХХХ-7148.
Згідно п. 2.1 Договору перед укладенням договору товариство здійснило ідентифікацію та верифікацію клієнта з урахуванням вимог, визначених нормативно-правовим актом НБУ з питань здійснення установами фінансового моніторингу, шляхом отримання через систему BankID НБУ ідентифікаційних даних клієнта.
Відповідно п. 3.1 Договору за користування кредитом товариством нараховуються виключно проценти. Повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюються згідно графіку платежів, який є невід ємною частиною цього договору. 
Згідно п. 4.4.2 клієнт зобов`язаний своєчасно повернути кредит та сплачувати проценти за користування кредитом та штрафні санкції (у разі їх нарахування) в порядку, встановленому договором.
На підставі п. 5.3 Договору у випадку прострочення клієнтом терміну сплати чергового платежу, визначеного в Графіку платежів, Товариство нараховує неустойку у вигляді пені у розмірі 0,2 % від суми заборгованості за кожний день прострочення, з урахуванням обмежень встановленим нормами чинного законодавства України про споживче кредитування.
Договір містить відмітку про його підписання ОСОБА_1 електронним підписом W2967.
Додатком № 1 до Договору про надання фінансового кредиту № 17411-05/11 від 26.05.2023 є Графік платежів, відповідно до якого дата видачі кредиту: 26.05.2023, чиста сума кредиту: 15000,00грн., дата платежу: періодами з 26.05.2023 по 19.05.2024 (усього 15 періодів). Сума платежу за розрахунковий період, всього: 122 460,00, погашення суми кредиту, всього: 15000,00 грн., проценти за користування кредитом, всього: 107460,00грн., реальна річна процентна ставка: 39279, 81%, загальна вартість кредиту: 122460,00 грн.
Крім того, в матеріалах справи наявний Паспорт споживчого кредиту (Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (стандартизована форма)), підписаний відповідачем ОСОБА_1 26.05.2023 року за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором W2967, зі змісту якого вбачається, що сума кредиту становить 15 000 грн, строк кредитування: 360 днів, процентна ставка: 1,99% в день, що становить 726,35% річних, загальні витрати за кредитом: 107460,00 грн., орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом: 122460,00 грн., реальна річна процентна ставка: 39279,81%. Порядок повернення кредиту: кількість та розмір платежів, періодичність внесення вказується в Графіку платежів. Проценти сплачується кожні 25 днів. Розмір платежу: 7462,50 грн., кількість платежів: 15 шт. 
Підписавши 26.05.2023 року цей кредитний договір, відповідач взяв на себе зобов`язання своєчасно повернути кредит та проценти за користування кредитом в порядку, передбаченому цим договором.
Згідно повідомлення ТОВ «Універсальні платіжні рішення» № 3466_250630112034 від 30.06.2025, адресованого ТОВ «Аванс Кредит», вбачається, що 26.05.2023 08:35:55 було успішно перераховано кошти на суму 15000 грн на платіжну картку клієнта, маска картки НОМЕР_4 , номер транзакції в системі iPay.ua -242925996, призначення платежу: зарахування 15000 грн. на карту НОМЕР_4 .
На виконання ухвали суду АТ КБ «Приватбанк» №20.1.0.0.0./7-260506/109221-БТ від 18.05.2026 року, надало інформацію, що на ім`я ОСОБА_1 , відкрито рахунок НОМЕР_2 до платіжної картки № НОМЕР_1 , яка емітована на ім`я ОСОБА_1 . На платіжну картку за період з 26.05.2023 по 31.05.2026 рік були зараховані грошові кошти у сумі 15000 грн.
Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №17411-05/2023 від 26.05.2023 ОСОБА_1 за період з 26.05.2023 по 19.10.2023 має заборгованість в розмірі 58879,5 грн. 
Відповідно до Договору факторингу № 19102023 від 19.10.2023, укладеного між ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та ТОВ «Аванс Кредит», ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Аванс Кредит» (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити фактору право грошової вимоги, строк зобов`язань за якою настав або виникне у майбутньому до третіх осіб Боржників, включаючи суму основного зобов`язання по кредиту, комісію за надання кредиту, проценти за користування кредитом, комісію за обслуговування кредиту (кредитної заборгованості), неустойку (штраф, пеня), та/або проценти за порушення грошового зобов`язання та інші платежі.
Згідно Акту прийому-передачі Реєстру Боржників від 19 жовтня 2023 року за Договором факторингу № 19.10.2023 від 19.10.2023 ТОВ «Аванс Кредит» передав, а ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» прийняв реєстр боржників. 
Згідно Додатку № 1 до Договору факторингу № 19102023 від 19.10.2023 - Реєстру боржників від 19.10.2023, за номером 1558 вказано відомості про боржника: ОСОБА_1 , ІПН боржника: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , номер кредитного договору: 17411-05/2023, заборгованості за основною сумою боргу: 15000,00 грн., сума заборгованості за процентами: 43879,50 грн, загальна сума заборгованості – 58879,50 грн., кількість днів прострочення виконання кредитних зобов`язань: 122.
Згідно розрахунку заборгованості наданого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» за кредитним договором №17411-05/2023 від 26.05.2023 вбачається, що розрахунок містить інформацію за період 20.10.2023 по 19.05.2024, згідно якого загальна сума заборгованості становить 122 460,00 грн з яких: 15000,00 грн заборгованість за кредитом та 107460,00 грн заборгованість за відсотками. 
10.04.2026 позивачем ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит- Капітал» надсилався відповідачу ОСОБА_1 лист, яким останнього повідомлено, що ТОВ «Аванс Кредит» відступило право грошової вимоги за його кредитним договором ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит- Капітал» та про необхідність здійснення оплати на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит- Капітал» за новими реквізитами.
Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит- Капітал» за договором про надання фінансового кредиту №17411-05/2023 від 26.05.2023 на суму 122460,00 грн, з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу 15000 грн; сума заборгованості за відсотками – 107460,00 грн. 
За змістом статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (частина 4 статті 203 ЦК України).
Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).
Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 07.10.2020 №127/33824/19.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Так, порядок укладання договорів в електронній формі регламентується також Законом України «Про споживче кредитування».
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону).
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно із частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
У даній справі договір між сторонами укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. При цьому відповідачка через особистий кабінет на веб-сайті позивача подала заявку на отримання кредиту за умовами, які вважала зручними для себе, та підтвердила умови отримання кредиту, після чого позивач надіслав відповідачці за допомогою засобів зв`язку на вказаний нею номер телефону одноразовий ідентифікатор у вигляді СМС-коду, який заявник використав для підтвердження підписання кредитного договору.
Такий правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі позивача.
Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28.04.202 у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01.11.2021 у справі №234/8084/20 (провадження № 61-2303св21).
Враховуючи приписи статей 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Судом першої інстанції вірно визначено, що укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Верховний Суд в постанові від 12.01.2021 по справі № 524/5556/19 підтверджує, що суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс- повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, що спростовує доводи касаційної скарги у цій частині».
Наявні вище докази у справі у своїй сукупності належним чином свідчать про укладення між ОСОБА_1 та ТОВ «Аванс Кредит» кредитного договору №17411-05/2023 від 26.05.2023 та, відповідно, наявність у відповідача заборгованості.
Суд зазначає те, що ТОВ «Аванс Кредит» є не банківською, а фінансовою установою, а тому укладаючи кредитний договір та заповнюючи анкету-заяву на отримання кредитних коштів, позичальник, вказуючи номер карткового рахунку, на який бажає отримати кредитні кошти, діє за власною волею, а фінансова установа, в свою чергу, не має повноважень на встановлення власника такого рахунку, оскільки така інформація є банківською таємницею.
Крім того, відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно із статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до частини другої статті 516 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
У частині першій статті 517 ЦК України визначено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.
За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина перша статті 1077 ЦК України).
Позивач підтвердив своє право вимоги за Договором про надання фінансового кредиту №17411-05/2023 від 26.05.2023 року згідно Договору факторингу №19102023 від 19.10.2023.
Щодо заперечень відповідача відносно укладення кредитного договору №17411-05/2023 від 26.05.2023 року, то суд такі не беру до уваги, оскільки при укладенні договору сторонами було дотримано всіх норм чинного законодавства, та погоджено умови визначені в договорі про надання фінансового кредиту, про що свідчить електронний підпис відповідача. Заперечення відповідача щодо відсутності доказів зарахування коштів на його рахунок, не знайшло своє підтвердження, оскільки позивачем надано докази перерахування коштів на рахунок відповідача за договором №17411-05/2023, що підтверджується випискою по банківському рахунку надану ПАТ КБ «Приватбанк».
Щодо неправомірного нарахування відсотків за договором про надання фінансового кредиту № 17411-05/2023 від 28.05.2023, то слід зазначити таке.
У постанові Великої Палати ВС від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 вказано, що відповідно до ч.1 ст.1048 та ч.1 ст.1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором. Право кредитодавця нараховувати передбачені кредитом проценти припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування (строку, на який позичальник отримав кредит) чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України.
Таким чином, суд вважає, що відповідно до пункту 1.4.1 кредитного договору позивач обґрунтовано нараховував проценти в межах строку, визначеного п.1.2 кредитного договору, що відображено у розрахунку заборгованості.
Так, відповідно до розрахунку заборгованості за договором про надання фінансового кредиту № 17411-05/2023 від 26.05.2023, вбачається, що нарахування відсотків відбувалось відповідно до визначеного графіку платежів в Додатку 1 до Договору про надання фінансового кредиту № 17411-05/2023 від 26.05.2023.
Відповідач не вносив жодних платежів на погашення заборгованості за кредитним договором.
Отже, розмір нарахованих відсотків за договором про надання фінансового кредиту № 17411-05/2023 від 26.05.2023 повністю узгоджується із розрахунком заборгованості долученим позивачем до матеріалів справи та умовами кредитного договору.
Доказів, які б спростовували правильність наданого банком розрахунку заборгованості за кредитним договором, відповідачем не надано.
Відповідачем не було подано до суду жодних розрахунків, які б спростовували правильність розрахунків заборгованості, долучених до матеріалів справи позивачем, а за висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 11.07.2018 у справі №753/7883/15, доводи сторони про необґрунтованість розрахунку кредитної заборгованості (в даному випадку - заборгованості за нарахованими процентами) є безпідставними, якщо на його спростування сторона не надала власного розрахунку, оскільки спростування доказів позивача є процесуальним обов`язком саме відповідача (а не суду).
Тому суд вважає, що вказаний розрахунок заборгованості є належним доказом, котрий узгоджується з умовами кредитного договору, з якого вбачається основний борг, нараховані відсотки, сума платежу та залишок нарахованих не погашених відсотків.
Враховуючи наведене, суд вважає, що сума заборгованості за тілом кредиту в розмірі 15000 грн та простроченими відсотками в розмірі 107460 грн підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі.
Суд звертає увагу на те, що підписавши кредитний договір, ОСОБА_1 погодився з умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту, відтак укладення кредитного договору у запропонованій формі відповідало його внутрішній волі.
Суд також звертає увагу на те, що розмір заборгованості за вищевказаним кредитним договором становить 122 460,00 гривень, яка складається з: 15000 гривень - заборгованості за кредитом, 107 460,00 гривень - заборгованості за нарахованими відсотками.
У відповідності до ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом.
Встановивши дані обставини, враховуючи, що між сторонами по справі виникли правовідносини, відповідачем грошові кошти отримано, але в порядку та на умовах договору не повернуто, суд доходить висновку, що позовні вимоги ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити і стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про надання фінансового кредиту №17411-05/2023 від 26.05.2023 в сумі 122 460,00 гривень, з яких: - прострочена заборгованість за кредитом – 15000 гривень; прострочена заборгованість за нарахованими процентами – 107460,00 гривень.
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.
Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку з повним задоволенням позовних вимог, суд відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України присуджує з відповідача на користь позивача судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог 2662,40 грн.
Щодо витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає таке.
Позивачем документально підтверджено понесення витрат на оплату правничої допомоги, однак суд, розподіляючи витрати, понесені позивачем, в тому числі на професійну правничу допомогу, доходить висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі з відповідача, адже цей розмір має відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
При цьому, суд звертає увагу на те, що предметом позову є стягнення заборгованості за кредитним договором, справа є малозначною в силу вимог закону, та не є складною.
За таких обставин, суд вважає, що позивачем витрати на професійну правничу допомогу за розгляд справи у загальному розмірі 8000 грн є завищеними та становлять надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу розподілу судових витрат, а тому, враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати на правничу допомогу у даній справі в розмірі 3000,00 грн. 
На підставі ст.ст. 512, 514, 1077, 1078 ЦК України, керуючись ст.ст. 12, 76-81, 89, 95, 131, 141, 258-259, 263-265, 279, 352, 354, 355 ЦПК України, -

у х в а л и в:
Позов задоволити. 
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит – Капітал» (м. Львів, вул Смаль-Стоцького, 1, корпус 28, 4-ий поверх, код ЄДРПОУ 35234236) заборгованість за кредитним договором № 17411-05/2023від 26 травня 2023 року в сумі 122 460 (сто двадцять дві тисячі чотириста шістдесят) грн, з яких: 15 000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 107460,00 грн – заборгованість за процентами.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит – Капітал» (м. Львів, вул Смаль-Стоцького, 1, корпус 28, 4-ий поверх, код ЄДРПОУ 35234236) понесені судові витрати на сплату судового збору в сумі 2662, 40 грн та витрати на правничу допомогу в сумі 3000, 00 грн. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі такої скарги безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду. 
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит – Капітал», місцезнаходження: м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, корпус 28, 4-ий поверх, код ЄДРПОУ 35234236. 

Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстрований АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 . 

СУДДЯ: