| | Справа № 304/1162/26 Провадження № 3/304/501/2026

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

| 05 серпня 2026 року | м. Перечин

Суддя Перечинського районного суду Закарпатської області Ганько І.І., розглянувши матеріали, які надійшли з ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення до адміністративної відповідальності 

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця села Суха Іршавського району Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , військовослужбовця ВЧ НОМЕР_1 , не одруженого, громадянина України, 

за ч. 3 ст. 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 

У С Т А Н О В И В:

одинадцятого червня 2026 року ОСОБА_1 самовільно залишив розташування пункту постійної дислокації НОМЕР_2 батальйону ТрО військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_1 , де очікував направлення на БЗВП як новопризваний по мобілізації, та протягом однієї доби без поважних причин був відсутній за місцем служби, проводячи час на власний розсуд.
У судове засідання ОСОБА_1 жодного разу не з`явився, про час, дату та місце розгляду повідомлявся у встановленому законом порядку шляхом надіслання смс-повідомлення з текстом судової повістки на номер телефону, зазначений ним у відповідній заяві на отримання електронних повісток; причини неявки суду не повідомляв, клопотання про відкладення розгляду справи не подавав. 
З огляду на те, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, будучи обізнаною про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, не вжив заходів для явки до суду, не подав письмових заперечень проти протоколу, тому суддя вважає можливим розглянути справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 року наголосив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження». Крім того, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суддя вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення. 
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя прийшов до такого висновку.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Європейським Судом з прав людини неодноразово було наголошено, що суди при оцінці доказів мають керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978, «Яременко проти України» від 12.06.2008, «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011, «Кобець проти України» від 14.02.2008).
Частиною 3 ст. 172-11 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової військової служби), а також військовозобов`язаним та резервістом під час проходження зборів, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на військову службу у разі призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до десяти діб.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення стверджується протоколом ЛВУ/М № 197 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 172-11 КУпАП від 12 червня 2026 року, який також містить пояснення ОСОБА_1 , в яких він провину визнає у повному обсязі, розкаюється у вчиненому та зобов`язується у подальшому дотримуватися вимог статутів ЗСУ і не порушувати військову дисципліну; витягом з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 20.05.2026 № 144/нст; доповіддю по факту самовільного залишення частини (ППД, без зброї) солдата ОСОБА_1 № 1464/8595 від 12.06.2026, а також актом передачі військовослужбовця, який самовільно залишив частину від 12 червня 2026 року та доповіддю по факту повернення після самовільного залишення частини солдата ОСОБА_1 № 1464. 
Зібрані у справі та досліджені в судовому засіданні докази є належними та допустимим, відповідають фактичним обставинам справи, встановленим у судовому засіданні і повністю підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 172-11 КУпАП.
Стягнення накладатиметься відповідно до санкції зазначеної норми закону.
При накладенні стягнення суддя враховує характер вчиненого правопорушення, особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, ступінь її вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.
Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на 01 січня 2026 року згідно зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» складає 665,60 грн.
Керуючись статтями 40-1, 283, 284 КУпАП, суддя 

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-11 КУпАП і накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн 60 коп. 
Роз`яснити, що відповідно до вимог ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2, 300-3 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови – не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. 
У порядку ст. 308 КУпАП у разі несплати штрафу у встановлений строк стягнути суму штрафу в порядку примусового виконання постанови у подвійному розмірі.
Постанова у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження. 
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу, до Закарпатського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову, протягом десяти днів з дня її винесення.
Строк звернення постанови для виконання – три місяці з наступного дня після набрання постановою законної сили.

| Суддя: | Ганько І. І.