Справа № 749/825/26
Номер провадження 2/749/553/26 

Р І Ш Е Н Н Я  
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 вересня 2026 року місто Сновськ

Сновський районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого судді:    Кравчук М. В.
за участю секретаря:   Павленко В. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в місті Сновськ справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Венера Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

19.06.2026 р. ТОВ «ФК «Венера Фінанс» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 7592, 00 грн.
Позовні вимоги мотивовано тим, що 03.04.2025 р. між ТОВ «Клай Інвест» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 280122 про надання коштів на умовах фінансового кредиту. Договір укладено в електронному вигляді та підписано за допомогою електронного підпису, відтвореного шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, надісланого на номер мобільного телефону відповідача.
Згідно з умовами кредитного договору товариство надало ОСОБА_1 фінансовий кредит у розмірі 4000,00 грн строком на 90 днів зі сплатою процентної ставки 0, 72% на добу, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним у порядку та на умовах, визначених договором.
19.12.2025 р. між ТОВ «Клай Інвест» та ТОВ «Фінансова компанія «Венера Фінанс» укладено договір факторингу № 19122025/1, відповідно до умов якого первісний кредитор відступив ТОВ «Фінансова компанія «Венера Фінанс» за плату належні йому права вимоги до боржників, зазначених у реєстрі боржників, зокрема право вимоги за кредитним договором від 03.04.2025 р. № 280122, укладеним із ОСОБА_1 .
Згідно з випискою з особового рахунку за кредитним договором, станом на 20.02.2026 р. загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 7592,00 грн, яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 4000,00 грн, простроченої заборгованості за відсотками в розмірі 2592,00 грн та плати за послуги з надання, обслуговування і повернення кредиту в порядку п. 1.4 договору в розмірі 1000, 00 грн.
Оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх договірних зобов`язань, ігнорує вимоги позивача та добровільно не погашає прострочену заборгованість позивач звернувся до суду із вказаним позовом.
Справу передано головуючому судді 22.06.2026 р.
24.06.2026 р. надійшли відомості про зареєстроване місце проживання відповідача.
Ухвалою Сновського районного суд Чернігівської області від 25.06.2026 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Судове засідання призначено на 23.07.2026 р.
23.07.2026 р. справу знято з розгляду у зв`язку з перебуванням судді у відпустці.
28.07.2026 р. від відповідача надійшла заява, зареєстрована за вх. № 4046, про розгляд справи за його відсутності, у якій він зазначив про часткове визнання позову, оскільки введення воєнного стану призвело до втрати роботи та можливості вчасно погасити заборгованість.
14.08.2026 р. справу знято з розгляду у зв`язку з перебуванням судді у відрядженні.
Позивач та відповідач у судове засідання не з`явилися. Повідомлялися про день, час та місце розгляду справи належним чином. 
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
03.04.2025 р. між TOB «Клай Інвест» та ОСОБА_1 , за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Клай Інвест» було укладено електронний договір № 280122 про надання фінансового кредиту. Даний договір підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) KL9988 (а. с. 15-20).
Відповідно до пунктів 1.1, 1.2 договору товариство надає клієнту фінансовий кредит у розмірі 4000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку і на умовах, визначених цим договором. Кредит надається строком на 90 днів, тобто до 01.07.2025 р.
Пунктом 1.3 договору визначено тип процентної ставки – фіксована. За користування кредитом клієнт сплачує товариству 262,8 % річних від суми кредиту в розрахунку 0,72 % на добу.
Кредит надається позичальнику клієнту в безготівковій формі у національній валюті шляхом на реквізити платіжної банківської картки, зазначеної клієнтом. 
Додатком № 1 до договору про надання фінансового кредиту № 280122 від 06.04.2025 р. є графік розрахунків та загальна вартість кредиту (а. с. 20).
З довідки про ідентифікацію вбачається, що 03.04.2025 р. ОСОБА_1 , з яким укладено договір № 280122 від 03.04.2025 р., ідентифікований ТОВ «Клай Інвест». Акцепт договору підписаний позичальником із застосуванням електронного підпису з використанням одноразового ідентифікатора KL9988, відправленого позичальнику 03.04.2025 р. на номер телефону НОМЕР_1 (а. с. 11).
Згідно з виписки з особового рахунку відповідач має заборгованість за договором № 280122 від 03.04.2025 р. в розмірі 7592,00 грн, яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 4000,00 грн, простроченої заборгованості за відсотками в розмірі 2592,00 грн та плати за послуги з надання, обслуговування і повернення кредиту в порядку п. 1.4 договору в розмірі 1000, 00 грн (а. с. 10).
19.12.2025 р. між ТОВ «Клай Інвест» та ТОВ «Фінансова компанія «Венера Фінанс» укладено договір факторингу № 19122025/1, відповідно до умов якого первісний кредитор відступив ТОВ «Фінансова компанія «Венера Фінанс» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі (а. с. 21-23).
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зважає на таке.
Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Стаття 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
Згідно ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.
Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором.
На підставі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі статтею 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Заявлені позивачем вимоги ґрунтуються на положеннях цивільного законодавства, які регулюють зобов`язальні правовідношення та положеннях Закону України «Про електронну комерцію».
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015 р. № 675-VIII (далі - Закон) електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків та оформлена в електронній формі.
Згідно із ч. ч. 7, 12 ст. 11 Закону договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Відповідно до ст. 12 Закону, в редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до закону України «Про електроннийцифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Зазначені вище положення Закону передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону).
Отже, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Будь - яких доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідач не надав, так само як і не надав жодних доказів належного виконання умов кредитного договору.
Зважаючи на викладене вище, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню у повному обсязі.
Виходячи з положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.
Що стосується судових витрат на професійну правничу допомогу, то слід звернути увагу на таке.
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу суду надано: копію договору про надання правової допомоги № 09-04/2026 від 09.04.2026 р., укладеного між адвокатом Пархомчуком С. В. та ТОВ «ФК «Венера Фінанс», рахунок № 07.07.2026-41 від 07.07.2026 р. на суму 15500, 00 грн; платіжну інструкцію № 4686 від 07.07.2026 р.
Згідно з ч. 4. ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатських робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У постанові Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20.09.2018 р. суд зазначає, що на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.
Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Частиною 3 ст. 141 ЦПК України визначено критерії, які враховує суд при розподілі судових витрат, зокрема, суд має оцінити обґрунтованість таких витрат та пропорційність їх до предмету спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін.
Верховний Суд у постанові від 22.05.2024 р. у справі № 205/5969/15-ц вказав, що при визначенні суми відшкодування витрат суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір – обґрунтованим (п. 268).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 зроблено правовий висновок, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.
Справа, яка розглядається судом, відноситься до категорії малозначних. Позовна заява є типовою, її підготовка, а також вивчення документів та надання консультацій у такій справі не передбачає значних витрат зусиль та часу.
Визначаючи розмір витрат на професійну правничу допомогу, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, а також характеру правовідносин, ціни позову, обсягу та реальності наданих адвокатом послуг, необхідності вчинення процесуальних дій, принципів обґрунтованості, співмірності судових витрат та розумності їхнього розміру, суд приходить до висновку про необхідність їх стягнення у розмірі 3000, 00 грн.
За положеннями ч. 4 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
Керуючись ст. ст. 12, 81, 89, 137, 141, 263-265, 270 ЦПК України, суд, - 

В И Р І Ш И В:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Венера Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Венера Фінанс» (ЄДРПОУ 43561872, місцезнаходження: 03115, місто Київ, вулиця Львівська, будинок 23, офіс 703) заборгованість за договором про надання фінансового кредиту № 280122 від 03 квітня 2025 року у розмірі 7592, 00 гривень (сім тисяч п`ятсот дев`яносто дві гривні 00 копійок). 
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Венера Фінанс» (ЄДРПОУ 43561872, місцезнаходження: 03115, місто Київ, вулиця Львівська, будинок 23, офіс 703) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2662, 40 гривень (дві тисячі шістсот шістдесят дві гривні 40 копійок).
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Венера Фінанс» (ЄДРПОУ 43561872, місцезнаходження: 03115, місто Київ, вулиця Львівська, будинок 23, офіс 703) судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000, 00 гривень (три тисячі гривень 00 копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя          М. В. Кравчук