Справа № 589/2813/26 
Номер провадження 2/585/1956/26 

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 вересня 2026 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області у складі:
головуючого судді - Євтюшенкової В.І.,
з участю секретаря судового засідання –Зубко К.В.,
Справа № 589/2813/26, провадження № 2/585/956/26.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС»,
відповідач: ОСОБА_1 ,
розглянув у залі судових засідань у порядку спрощеного позовного провадження, у відкритому судовому засіданні справу про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
До Роменського міськрайонного суду Сумської області від ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» надійшов позов до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування своїх вимог сторона позивача посилається на те, що 09.04.2021 між ТОВ "СЛОН КРЕДИТ" та ОСОБА_1 укладено Договір № 573909. Сума кредиту (загальний розмір) складає 15000.00 грн. Строк кредиту 365 днів, з кінцевим терміном повернення 09.04.2022. Пунктом 1.5. Договору, передбачено умови нарахування та тип процентної ставки за кредитом. Відповідно до розділу 2 Кредитного договору, кошти надаються Кредитором шляхом їх виплати/видачі/утримання у розмірі передбаченим договором на користь Споживача з подальшою видачею в готівковому порядку через каси відділень Кредитного посередника після звернення Споживача за отриманням готівки до такої каси Кредитного посередника. гідно з умовами Договору Позичальник зобов`язаний у встановлений Договором строк, повернути кредит, сплатити проценти, штрафи та пені (у разі наявності) та інші платежі передбачені Договором. Незважаючи на це, Відповідач не виконала свого обов`язку та припинила повертати наданий їй Кредит в строки, передбачені Договором. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором №573909 від 09.04.2021 р., що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 19325.29 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 12306.01 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 7019.28 грн.
27.12.2021 між ТОВ "БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС" та ОСОБА_1 укладено Договір № 6236260. Відповідно до Договору Кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти Позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (плату за користування грошовими коштами) на умовах та у порядку, встановлених цим Договором. Відповідно до Розділу І Договору: - Розмір (сума) кредиту становить 1600.00 грн; - нарахування Кредитором процентів за користування кредитом здійснюється за кожен день користування, з дати надання кредиту до його повного повернення на залишок фактичної заборгованості від наданої суми кредиту; позичальник зобов`язалась повернути використану суму в строк та сплатити проценти за користування кредитними коштами на умовах визначених пунктами 1.6.-1.8. Кредитного договору. Строк дії Договору: до повного виконання сторонами своїх зобов`язань, але не більше 1 (одного) календарного року. Позикодавець належним чином виконав свої зобов`язання за договором, надавши позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами договору, що підтверджується відповідними доказами, які додані до позовної заяви. Станом на сьогоднішній день строк повернення грошових коштів за договором наступив, але відповідач не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує.
Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором №6236260 від 27.12.2021 р., що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 2629.90 грн, з яких: - Заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 1600.00 грн. Заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 1029.90 грн.
Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за вищевказаними Договорами, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 21955.19 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 13906.01 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 8049.18 грн.
Позивач набув права грошової вимоги до відповідача. 
Добровільно відповідач борг не сплачує, тому просить суд стягнути указану суму боргу з ОСОБА_1 в судовому порядку, а також стягнути 2662 грн. 40 коп. сплаченого судового збору та 13000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. 
У відзиві на позов відповідач ОСОБА_1 з позовом не погоджується. Вказує, що раніше нею здійснювалися платежі за кредитними обов`язками, однак в подальшому через складні матеріальні обставини, початок війни, здійснювати платежі стало не можливо. Позовну заяву з усіма додатками вона не отримувала, у зв`язку з чим позбавлена можливості ознайомиться з підставами позову, розрахунком заборгованості та доказами на які посилається позивач. Сам факт наявності у неї кредитного зобов`язання не свідчить про правильність заявленої суми. Розмір заборгованості має бути підтверджений належними та допустимими доказами. Оскільки вона є ВПО, з двома дітьми, не всі докази вона зможе надати документально, її дім з усіма документами та речами згорів через агресію росіі. Просить відмовити у задоволенні позивних вимог у повному обсязі або у разі встановлення судом підстав для часткового задоволення позову, відмовити у стягнені сум які не підтвердженні належними доказами (а.с.32).
У відповіді на відзив представник позивача зазначає, що посилання відповідача на те, що нею раніше здійснювалися платежі за кредитними зобов`язаннями, є необґрунтованими та не підтверджені жодними належними і допустимими доказами. Відповідач не зазначає дат, сум, способу здійснення платежів, реквізитів платіжних операцій, а також не надає квитанцій, платіжних доручень, банківських виписок чи інших документів, які б підтверджували здійснення нею платежів у розмірі, що не був врахований позивачем при формуванні розрахунку заборгованості. Саме по собі твердження відповідача про те, що нею здійснювалися платежі, без надання відповідних доказів не може бути підставою для висновку про неправильність розрахунку заборгованості, здійсненого позивачем. Більше того, відповідачем не надано власного розрахунку заборгованості, з якого можна було б встановити, які саме платежі, на її думку, не були враховані позивачем та яким має бути фактичний розмір заборгованості. Позивач із розумінням ставиться до складних обставин, у яких можуть перебувати громадяни в умовах воєнного стану. Водночас такі обставини самі по собі не припиняють цивільного зобов`язання та не звільняють боржника від обов`язку виконати належним чином взяті на себе договірні зобов`язання, якщо інше прямо не встановлено законом або договором. Відповідач зазначає, що є внутрішньо переміщеною особою, має двох дітей, а її будинок разом із документами та речами був знищений унаслідок збройної агресії Російської Федерації. Зазначені обставини не є доказом відсутності кредитної заборгованості та не спростовують доказів, поданих позивачем на підтвердження заявлених вимог. При цьому втрата відповідачем власних документів не позбавляє її можливості ознайомитися з матеріалами судової справи та отримати копії документів, які містяться у матеріалах справи. Більше того, відповідач не зазначає, які саме докази вона має намір надати та яким саме чином їх відсутність впливає на правильність вирішення спору. Статус внутрішньо переміщеної особи, наявність на утриманні дітей та складне матеріальне становище можуть характеризувати життєві обставини особи, однак самі по собі не підтверджують відсутність заборгованості перед позивачем. Відповідач просить позивача надати документи щодо укладення кредитного договору, детальний розрахунок заборгованості та документи, які підтверджують право вимоги до неї. Позивач зазначає, що відповідні докази подані до суду разом із позовною заявою та є складовою матеріалів цивільної справи. доводи відповідача мають загальний характер та не містять конкретного спростування доказів позивача. Таким чином, поданий відповідачем відзив не містять конкретних заперечень щодо факту укладення кредитного договору, отримання кредитних коштів, невиконання умов договору, розміру заборгованості або переходу права вимоги до ТОВ «Факторинг Партнерс». Станом на сьогоднішній день заборгованість за договорами відповідачем не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачувалися, у зв`язку з чим у відповідача обліковується прострочена заборгованість (а.с.37-40). 
14.08.2026 відповідач надала суду письмову заяву, в якій вказала на те, що її не було належним чином повідомлено про перехід прав вимоги, просить суд перевірити яким чином, якого числа та чи отримала вона повідомлення про перехід права власності та за якою адресою. Щодо здійснення платежів, то вона не може надати належні цьому докази, оскільки здійснювала оплату через поштове відділення, всі квитанції згоріли разом з будинком. Щодо статусу ВПО, то кредиторам заборонено відступати вимоги за кредитним договором ВПО іншим особам, на даний час ТОВ «Факторинг Партнерс» є іншою особою, просить суд визнати договір відступлення недійсним (Закон України 7414). Просить суд врахувати це заперечення під час розгляду справи, перевірити належність та достатність доказів, поданих позивачем та перевірити правильність розрахунку заявленої до стягнення суми та її відповідність ст. 9-2 закону про ВПО (а.с.45).
20.08.2026 у письмових поясненнях представник позивача вказала на те, що доводи відповідача про те, що вона не отримувала належним чином копію позовної заяви та додані до неї документи, є необґрунтованими та такими, що не спростовують належного виконання позивачем процесуальних обов`язків при зверненні до суду. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Неповідомлення боржника про заміну кредитора у зобов`язанні […] не має наслідком недійсність правочину про заміну кредитора, однак тягне за собою ризик настання для нового кредитора несприятливих наслідків, зокрема визначених ч. 2 ст. 516 ЦКУ та ч. 2 ст. 518 ЦКУ. Таким чином Позивач, поки він не був письмово повідомлений про заміну кредитора, хоча і не звільняється від виконання зобов`язання, але мав право висунути проти нового кредитора заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент пред`явлення йому вимоги новим кредитором або, якщо він виконав свій обов`язок до пред`явлення йому вимоги новим кредитором, - на момент його виконання, а виконання Позивачем як боржником свого обов`язку первісному кредиторові у такому випадку є належним виконанням. Отже, законом передбачені спеціальні правові наслідки неповідомлення боржника про заміну кредитора у зобов`язанні. Неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою визнання договору факторингу недійсним та не може бути підставою для відмови у задоволенні заяви про заміну стягувача за рішенням суду. матеріали справи не містять доказів належного виконання боржником зобов`язань як на користь первісних кредиторів, так і на користь Позивача. посилання відповідача на Закон України № 7414-IX є юридично необґрунтованим, оскільки наведена нею норма не регулює питання відступлення права вимоги та не встановлює заборони на перехід права вимоги від первісного кредитора до нового кредитора. Крім того, Відповідач посилається на Закон України № 7414-IX. Водночас нормативно-правового акта із зазначеними реквізитами не існує. Відповідними положеннями Закону України «Про споживче кредитування» встановлено вичерпний перелік захищених категорій осіб, щодо яких у період дії воєнного стану встановлені спеціальні правила взаємодії під час врегулювання простроченої заборгованості. До таких категорій належать, зокрема, військовослужбовці, визначені законом особи з інвалідністю внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, члени сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти, а також особи, які перебувають у полоні, з якими втрачено зв`язок або які зникли безвісти. Внутрішньо переміщені особи до зазначеного вичерпного переліку захищених категорій не віднесені (а.с.46-49).
20.08.2026 від відповідача до суду надійшло клопотання, в якому ОСОБА_1 заперечує проти заявлених позовних вимог та вказує, що первісні відносини були укладені у 2018 році з коротким строком повернення /30 днів/. Відповідно ст.267 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю 3 роки. Заявляє про сплив позовної давності та просить суд застосувати наслідки передбаченні ст. 267 ЦК України. Щодо статусу ВПО, то вона вимушена була тікати з повністю обстрілюваного міста з двома дітьми. Наразі перебуває у скрутному становищі.
25 серпня 2026 року від представника позивача надійшли письмові пояснення, в яких представник позивача зазначає, що 09.04.2021 між ТОВ "СЛОН КРЕДИТ" та ОСОБА_1 укладено Договір № 573909, сума кредиту (загальний розмір) складає 15000.00 грн. Строк кредиту 365 днів, з кінцевим терміном повернення 09.04.2022 . На момент укладення кредитного договору вже діяли норми закону, які призупиняли перебіг строку позовної давності. Посилаючись на норми відповідного законодавства вказує, що строк позовної давності щодо подачі позову ТОВ «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості на дату звернення позивача до суду з даним позовом не минув і навіть не розпочався, відтак позовна заява подана в межах строку позовної давності, а тому вимога відповідача про застосування у даній справі строку позовної давності є необґрунтованою та задоволенню не підлягає (а.с.57-58).

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.
28 липня 2026 року судом відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с.22).
У відповідності до ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. 
Клопотання будь-якої зі сторін про інший порядок розгляду справи суду не надходило.
Сторони зареєстровані в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі.
Згідно ч.7 ст. 14 ЦПК України особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.
У своїх поясненнях та заявах відповідач вказувала на те, що позивач не направляв на її адресу позовної заяви з додатками (а.с.32, 45).
28.08.2026 представник позивача надав заяву, в якій вказав, що відповідач має зареєстрований електронний кабінет у ЄСІТС, у зв`язку з чим позивачем здійснене направлення копії позовної заяви разом з додатками безпосередньо до електронного кабінету відповідача (а.с.62-63).
Інші процесуальні дії передбачені п.3 ч.3 ст. 265 ЦПК України судом не застосовувались.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
09.04.2021 між ТОВ "СЛОН КРЕДИТ" та ОСОБА_1 , на підставі заповненої останньою Заяви-Анкети (а.с.83) укладено Договір № 573909. Сума кредиту (загальний розмір) складає 15000.00 грн. Строк кредиту 365 днів, з кінцевим терміном повернення 09.04.2022. 
Пунктом 1.5. Договору, передбачено умови нарахування та тип процентної ставки за кредитом. 
Відповідно до розділу 2 Кредитного договору, кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування/утримання: у розмірі 12 000,00 гривень за реквізитами платіжної картки НОМЕР_1 або іншої платіжної картки, реквізити якої зазначені Споживачем в Особистому кабінеті, або надані Товариству іншим шляхом, в тому числі, через засоби зв`язку; у розмірі 3 000,00 гривень на користь Товариства з метою виконання зобов`язань з оплати Процентів за перший день користування кредитом, відповідно до п.3.5. Договору (а.с.79 зворот-81).
Разом з Договором сторонами підписаний Графік платежів та паспорт споживчого кредиту (а.с.82)
До матеріалів справи долучені Правила надання коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «СЛОН КРЕДИТ»(а.с.84-87).
Товариство виконало умови Договору надавши відповідачу кредит у визначеному правочином розмірі (а.с.88, 89).
Згідно розрахунку заборгованості ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» відповідач станом на закінчення строку дії договору (09.04.2022) має борг у розмірі 16902,19 грн., з якої 12306,01 грн. тіло кредиту, 4596,18 грн. відсотки за користування ним. За період дії Договору відповідач здійснювала погашення: тіла кредиту на суму 2693,99 грн., відсотків – 3196,01 грн. (а.с.89 зворот).
До матеріалів справи долучені розрахунки ТОВ «Вердикт капітал», ТОВ «Коллект центр» та ТОВ «Факторинг партнерс» за цим Договором, за яким сума боргу відповідача становить 19325,29 грн., з якої 12306,01 тіло кредиту, 3179,14 грн. відсотки на дату відступлення права вимоги, 3840,14 грн. нараховані відсотки (а.с.97 зворот, 98).
26.11.2021 було укладено договір № 26-11/2021 відповідно до якого ТОВ "СЛОН КРЕДИТ" відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 573909 (а.с.99 зворот-103, 104, 105-109, 110-111, 112).
10.03.2023 було укладено договір № 10-03/2023/01 відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 573909 (а.с.117 зворот-120,, 123,124, 125-126, 127) . 
10.03.2026 було укладено договір № 10-03/26 відповідно до якого ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відступило на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 573909 (а.с. 136 зворот—139,141,142-143). 
Таким чином, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» наділено правом вимоги до Відповідача за договором № 573909 від 09.01.2021. 

27.12.2021 між ТОВ "БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС" та ОСОБА_1 , на підставі поданої заявки на отримання кредитів (а.с.93 зворот-94) укладено Договір № 6236260. 
Відповідно до Договору Кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти Позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (плату за користування грошовими коштами) на умовах та у порядку, встановлених цим Договором. 
Відповідно до Розділу І Договору: розмір (сума) кредиту становить 1600.00 грн; кредит надається строком на 15 днів, проценти за користування ним з 1 по 15 день – 0,0010% (а.с.90).
Згідно п. 1.7 Договору, сторони домовились, що загальний строк надання кредиту може бути автоматично продовжений (пролонгований) у разі невиконання позичальником в повному обсязі зобов`язань зі сплати відсотків згідно п.1.6 та повернення Кредиту у визначений в п.1.5 термін . У такому разі строк надання кредиту автоматично пролонгується на строк13 календарних днів…Під час пролонгованого строку позичальник сплачу проценти за користування кредитом у розмірі 5,95% від суми кредиту за кожний день пролонгованого строку.
Згідно Графіку платежів відповідач мала сплатити Товариству 1600,24 грн., з яких 1600 грн. тіло кредиту та 0,24 грн. відсотки за користування ним (а.с.92).
Разом з Договором сторонами підписаний паспорт споживчого кредиту (а.с.92 зворот-93).
До матеріалів справи долучені внутрішні правила надання коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ "БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС" (а.с.94 зворот-96)
Згідно розрахунку заборгованості борг відповідача за указаним договором становить 2629,90 грн., з якої 1600 грн. тіло кредиту, 1029,90 проценти за користування ним. З указаного розрахунку вбачається, що відповідач у 15-ти денний строк кредит не погасила і він автоматично був пролонгований ще на 13 днів, з нарахуванням після пролонгації відсотків в розмірі 5,95% в день (79,2 грн) (а.с.97)
Згідно розрахунку заборгованості ТОВ «Факторинг партнерс» заборгованість відповідача за договором від 27.12.2021 - 2629,90 грн. (а.с.99).
30.01.2023 було укладено договір № ФК28-01/30/1 відповідно до якого ТОВ "БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС" відступило на користь ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "СІТІ ФІНАНС" права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 6236260 (а.с.113115,117). 
01.12.2025 було укладено договір № 01-12/25 відповідно до якого ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "СІТІ ФІНАНС" відступило на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 6236260 (а.с.127 зворот-130, 133-134, 135,136). 
Таким чином, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» наділено правом вимоги до Відповідача за договором № 6236260 від 27.12.2021. 
Згідно довідки від 21.08.2025 №5913-7002290140 відповідач ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою, проживала за адресою: АДРЕСА_1 , наразі зареєстрована по АДРЕСА_2 (а.с.29).
Таким чином, між сторонами склалися правовідносини з приводу виконання зобов`язання щодо кредитної заборгованості, які врегульовані нормами Глави 71 Цивільного кодексу України.

Норми права, застосовані судом: 
Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
На підставі статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. 
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. 
Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 1049 Цивільного кодексу України).
Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, в тому числі, з договорів.
Згідно статті 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За вимогами ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно із частиною 2 статті 1054 та частиною 2 статті 1050 ЦК України, наслідками порушення Боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.
Положеннями частини 1 статті 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 
Згідно із ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. 
Відповідно до статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.
Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. 
Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності .
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Мотиви суду.
Суд оцінив за власним переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, давши їм оцінку в цілому так і кожному окремо, враховує всі надані докази і вважає, що існують підстави для часткового задоволення позову. 
Щодо застосування строку позовної давності.
Законодавство України (стаття 257 ЦК України) встановлює загальний строк позовної давності в три роки. 
Це означає, що кредитор має право звернутися до суду з вимогою про стягнення боргу протягом трьох років з моменту порушення зобов`язання. 
Згідно зі статтею 261 Цивільного кодексу, перебіг строку позовної давності починається з наступного дня після того, як особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права. У контексті кредитної заборгованості це означає, що строк починає відраховуватися з моменту прострочення сплати кредиту. 
У разі укладення договору факторингу, коли право вимоги за кредитом переходить до фактора, строк позовної давності продовжує перебіг з моменту, коли первісний кредитор дізнався або міг дізнатися про порушення зобов`язання. Фактор, як новий кредитор, має право стягувати заборгованість у межах трирічного строку з моменту, коли первісний кредитор дізнався про прострочення. 
Верховний Суд у своїх рішеннях неодноразово підтверджував, що договір факторингу не змінює загального строку позовної давності у три роки для стягнення кредитної заборгованості, а лише переносить право вимоги на нового кредитора (фактора). 
Суд звертає увагу на те, що важливо визначити момент, коли первісний кредитор дізнався про порушення зобов`язання, оскільки саме з цього моменту починається перебіг строку позовної давності. 
Згідно зі статтею 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Після переривання позовна давність починає відлік заново. 
02.04.2020 набув чинності Закон України від 30.03.2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого розділ «Прикінцеві положення» ЦК України доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. 
Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID 19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з подальшими змінами, з 12.03.2020 до 22.05.2020 на всій території України встановлений карантин. 
Дію карантину неодноразово було продовжено на всій території України, востаннє постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2023 № 383 до 30 червня 2023 року.
Також, відповідно до п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (в редакції Закону № 3450-ІХ від 08.11.2023) у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.
У зв`язку з військовою агресією проти України указом Президента від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні»,затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ«Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» на всій території України запроваджено правовий режим воєнного стану з 24 лютого 2022 року, дія якого неодноразово продовжувалась відповідними указами Президента України, крайнім з яких є указ Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 15.04.2025 № 235/2025, що затверджено Законом від 16.04.2025 № 4356-ІХ, який продовжує дію воєнного стану.
Отже, керуючись п. 12, 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, оскільки карантин почався на території України від 12 березня 2020 року, а воєнний стан - від 24 лютого 2022 року, можна зробити висновок про те, що загальна позовна давність була продовжена 12 березня 2020 року на період дії карантину, та призупинила свій перебіг з 24 лютого 2022 року на період дії воєнного стану, які були скасовані 4 вересня 2025 року.
Спірні договори укладені відповідачем та первісними кредиторами 09.04.2021 строком на 365 днів (до 09.04.2022) та 27.12.2021 строком на 15 днів (до 11.01.2022, а з врахуванням вимог 1.7. кредитного договору №6236260 від 27.01.2021 – до 24.01.2022), то з 10.04.2022 та з 25.01.2022, відповідно, починає відлік строк позовної давності до відповідача, яка порушила умови договорів. 
З 12.03.2020 по 04.09.2025 строк позовної давності зупинявся. 
Таким чином, з урахуванням ч.3 ст. 264 ЦК України, та вищевказаних норм законодавства, позивачем строк для звернення до суду не пропущено, з огляду на що в задоволенні клопотання відповідача про застосування строку позовної давності слід відмовити.
Відповідач посилається на те, що має пільги, оскільки є внутрішньо переміщеною особою, а тому первісні кредитори продавати право вимоги до неї іншим особам, в тому числі позивачу без її згоди, не мали права.
Згідно ч.4 ст. 9-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», відступлення (продаж, передання) права вимоги за кредитним договором та/або договором позики, позичальником за яким є внутрішньо переміщена особа, визначена частиною першою цієї статті, без згоди боржника забороняється.
Частиною 5 цієї статті визначено, що відповідальність за невиконання чи неналежне виконання внутрішньо переміщеною особою, визначеною частиною першою цієї статті, зобов`язань за кредитним договором та/або договором позики покладається на Російську Федерацію як на державу-окупанта відповідно до норм і принципів міжнародного права.
Відповідно ч.6. ст. 9-1 указаного Закону, положення частин першої - п`ятої цієї статті поширюються виключно на кредитні договори та договори позики, укладені:  до дати початку тимчасової окупації з позичальниками, які після зазначеної дати залишили або покинули своє місце проживання на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України.
Місто Середина Буда Шосткинського району Сумської області, згідно Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затверджених Наказом Міністерства розвитку громад та територій України 28 лютого 2025 року № 376 (в редакції наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 26 травня 2026 р. № 987), з 17.05.2022 і дотепер є територією: можливих активних бойових дій та територією активних бойових дій, та не є тимчасово окупованою територією Російською Федерацією.
А тому дія ч.4 ст. 9-1 Закону України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», не поширюється на відповідача.
Щодо переходу права вимоги.
Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. 
Так, відповідно до правової позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду від 29 травня 2018 р. у справі № 910/14716/17, законодавець відокремлює надання боржником згоди на заміну кредитора у зобов`язанні та письмове повідомлення боржника про таку заміну, а відповідно і визначає різні правові наслідки недотримання вказаних вимог. Відсутність згоди боржника на заміну кредитора у зобов`язанні, якщо обов`язковість такої згоди передбачено договором, є підставою для визнання недійсним на підставі ч. 1 ст. 203 ЦКУ договору про відступлення права вимоги, оскільки у такому випадку договір про відступлення права вимоги суперечить приписам ч. 1 ст. 516 ЦКУ. Неповідомлення боржника про заміну кредитора у зобов`язанні […] не має наслідком недійсність правочину про заміну кредитора, однак тягне за собою ризик настання для нового кредитора несприятливих наслідків, зокрема визначених ч. 2 ст. 516 ЦКУ та ч. 2 ст. 518 ЦКУ. 
Таким чином боржник, поки він не був письмово повідомлений про заміну кредитора, хоча і не звільняється від виконання зобов`язання, але мав право висунути проти нового кредитора заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент пред`явлення йому вимоги новим кредитором або, якщо він виконав свій обов`язок до пред`явлення йому вимоги новим кредитором, - на момент його виконання, а виконання свого обов`язку первісному кредиторові у такому випадку є належним виконанням.
Неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою визнання договору факторингу недійсним. Єдиним наслідком такого неповідомлення є ризик для кредитора у вигляді можливості виконання боржником свого обов`язку на користь попереднього кредитора. І це більше стосується добровільного виконання зобов`язання, а не стягнення з боржника сум в примусовому порядку.
Позивач набув права грошової вимоги до відповідача за спірними правочинами, та підтвердив указану обставину належними доказами, дослідженими під час прийняття судового рішення (а.с.99 зворот-143). 
Щодо договору №573909 від 09.04.2021, то 09.04.2021 між ТОВ "СЛОН КРЕДИТ" та ОСОБА_1 , на підставі заповненої останньою Заяви-Анкети (а.с.83) укладено Договір № 573909. Сума кредиту (загальний розмір) складає 15000.00 грн. Строк кредиту 365 днів, з кінцевим терміном повернення 09.04.2022 (а.с.79 зворот-81).
Доказів пролонгації Договору стороною позивача не додано. 
Відповідач умов укладеного договору не виконала, у зв`язку з чим має заборгованість, яка становить, за розрахунком сторони позивача, 19325,29 грн., з якої 12306,01 грн. тіло кредиту, 7019,28 грн. % за користування ним, який ОСОБА_1 добровільно не сплачує.
Проте, суд не погоджується із заявленим до стягнення розміром заборгованості, оскільки вимога позивача в частині стягнення заборгованості з нарахованих та несплачених відсотків за користування кредитом за період, що виходить за межі строку кредитування, не узгоджується з нормами матеріального права.
Так, як указано вище, договір, укладений між первісним кредитором та відповідачем строковий , а саме, кредит надавався відповідачу на строк 365 днів, тобто до 09.04.2022. 
Припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.
Подібних висновків Велика Палата Верховного Суду дійшла у постановах від 28.03.2018 у справі №444/9519/12 (пункти 53, 54), від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 (пункт 6.19). 
Пролонгація дії кредитного договору без ініціативи позичальника за змістом укладеного договору, пов`язується виключно з не поверненням кредитних коштів у визначений договором строк, що не узгоджується з Правовою позицією Великої Палати Верховного Суду від 27 липня 2021 року за № 910/18943/20, відповідно до якої поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною. 
За таких обставин, не повернення позичальником кредитних коштів у визначений договором строк, за відсутності активних дій відповідача, направлених на зміну кінцевої дати повернення кредиту, є неправомірною поведінкою боржника, а саме неповерненням кредиту у визначений договором строк, що виключає право кредитодавця нараховувати після спливу 365 - денного періоду кредитування проценти за користування кредитними коштами у розмірі, встановленому договором. 
З урахуванням наведеного, є безпідставним нарахування відсотків за користування позикою поза межами 365 календарних днів.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що станом на закінчення строку дії указаного договору, розмір заборгованості становить 16902,19 грн., з якої 12306,01 грн. тіло кредиту, 4596,18 грн. відсотки за користування ним. 
Щодо кредитного договору №6236260 від 27.01.2021, то за його умовами відповідач отримала кредит у розмірі 1600 грн. строком на 15 днів з виплатою процентів за користування ним з 1 по 15 день – 0,0010% (а.с.90). Згідно п. 1.7 Договору, сторони домовились, що загальний строк надання кредиту може бути автоматично продовжений (пролонгований) у разі невиконання позичальником в повному обсязі зобов`язань зі сплати відсотків згідно п.1.6 та повернення Кредиту у визначений в п.1.5 термін . У такому разі строк надання кредиту автоматично пролонгується на строк 13 календарних днів…Під час пролонгованого строку позичальник сплачу проценти за користування кредитом у розмірі 5,95% від суми кредиту за кожний день пролонгованого строку.
Згідно розрахунку заборгованості борг відповідача за указаним договором становить 2629,90 грн., з якої 1600 грн. тіло кредиту, 1029,90 проценти за користування ним. З указаного розрахунку вбачається, що відповідач у 15-ти денний строк кредит не погасила і він автоматично був пролонгований ще на 13 днів, з нарахуванням після пролонгації відсотків в розмірі 5,95% в день (79,2 грн) (а.с.97).
Оскільки добровільно відповідач заборгованість за указаним договором не сплачує, порушені права позивача, який набув права грошової вимоги до неї за цим договором, підлягають захисту в судовому порядку шляхом стягнення з відповідача на користь ТОВ «Факторинг партнерс» заборгованості у заявленому розмірі, а саме в сумі 2629, 90 грн., з якої 1600 грн. тіло кредиту, 1029,90 грн. проценти за користування ним. 
Таким чином, надані представником позивача докази, в сукупності, суд вважає належними на підтвердження існування договірних відносин між сторонами, оскільки з них вбачається, що відповідач користувалась наданими коштами, доказів про відсутність заборгованості суду нею також не надано, позивач набув права грошової вимоги до відповідача, а тому суд приходить до висновку, що позов про стягнення заборгованості є обґрунтованим та підлягає частковому задоволенню, на загальну суму 19532,09 грн. (16902,19 грн. за договором від 09.04.2021 та 2629,90 грн. за договором від 27.12.2021).
Інші доводи сторін, висновків суду не спростовують, при цьому суд звертає увагу на ті обставини, що відповідно до правил п.41 «Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Щодо витрат на професійну правничу допомогу. 
По даній справі ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» заявляє до стягнення витрати на професійну правничу допомогу адвоката у сумі 13000 грн. 
Згідно з практикою ЄСПЛ заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 02.06.2014р.); відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (рішення у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002р). 
Наведене також узгоджується й з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду у постанові від 12.05.2020р. у справі №904/4507/18, де ВП ВС зазначила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. 
З урахуванням вищенаведеного, слід виснувати, що не є обов`язковими для суду договірні зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. 
Суд вважає, що супровід даної справи не потребував від адвоката вивчення великого обсягу фактичних даних, оскільки регулювання даної категорії справ здійснюється невеликим обсягом нормативно-правових актів, справа є малозначною (за ціною позову, за складністю) та розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Також необхідно взяти до уваги типовість та поширеність такої категорії справ (про стягнення заборгованості за кредитним договором), зокрема й ініційованих ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» у судах різних регіонів України (за інформацією з Єдиного державного реєстру судових рішень), у зв`язку з чим підготовка позову у цій справі не вимагала від адвоката значного обсягу юридичної та технічної роботи.
З огляду на зазначене, та враховуючи, що відповідач має статус внутрішньо переміщеної особи, перебуває у скрутному матеріальному становищі, а також того, що професійна правнича допомога надана лише за складання позовної заяви, а всі інші процесуальні документи (відповідь на відзив, письмові пояснення) подавались до суду директором ТОВ «Факторинг партнерс», або представником товариства Ушаковою М.І., суд вважає, що заявлена представником позивача сума судових витрат на правничу допомогу у розмірі 13000 грн. є явно завищеною і непропорційною до предмета спору та ціни позову. 
З огляду на критерії співмірності, розумності, обґрунтованості та пропорційності, витрати на професійну правничу допомогу, які підлягають компенсації позивачу за рахунок відповідача, слід зменшити з 13000 грн. до 1000 грн. 
Таким чином, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог: 2368,56 грн. судовий збір (розрахунок 19532,09 (сума яку задовольняє суд) х 2662,40 (сума сплаченого судового збору) : 21955,19 (ціна позову) та 889,63 грн. витрат на професійну правничу допомогу ( розрахунок 19532,09 (сума яку задовольняє суд) х 1000 (сума витрат на правничу допомогу, які стягує суд) : 21955,19 (ціна позову).
Судом також застосовані інші норми процесуального права, а саме: ст.ст. 5,12,13,19, 76-81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України.
Суд вирішив: 

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про застосування строку позовної давності.
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» (код ЄДРПОУ 42640371) заборгованість за договором №573909 про надання споживчого кредиту від 09.04.2021 року у розмірі 16902 (шістнадцять тисяч дев`ятсот два) грн. 19 коп., з якої 12306,01 грн. тіло кредиту, 4596,18 грн. відсотки за користування ним та заборгованість за Кредитним договором №6236260 від 27.12.2021 у розмірі 2629 (дві тисячі шістсот двадцять дев`ять) грн. 90 коп., з якої 1600 грн. тіло кредиту, 1029,90 грн. відсотки за користування ним.
Стягнути ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС»(код ЄДРПОУ 42640371) судові витрати: сплачений судовий збір у розмірі 2368 (дві тисячі триста шістдесят вісім) грн. 56 коп.  та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 889 (вісімсот вісімдесят дев`ять) грн. 63 коп.
В іншій частині позову – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.
З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.
Якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами.
Позивач ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС", ел. пошта office@factoringp.ua, тел. 380442331128, адреса: Україна, 03150, м. Київ, вул. Ґедройця Єжи, буд. 6, офіс 521, ЄДРПОУ 42640371.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тел. НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 . 

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО  МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ | В. І. Євтюшенкова