РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2026 року
місто Чернігів

Справа №751/7435/26
Провадження №2-а/751/112/26

Новозаводський районний суд міста Чернігова
у складі: 
головуючого-судді Ченцової С.М., 
секретар судового засідання Барбаш М.І. 
учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 
представник позивача – адвокат Романяк Владислав Олександрович 
відповідачі – Департамент патрульної поліції, Управління патрульної поліції в Чернігівській області
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського 1 взводу 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області, Прохоренко Дар`ї Сергіївни, Управління патрульної поліції в Чернігівській області про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі,

ВСТАНОВИВ:
І. Стислий виклад позиції позивача та заперечення відповідача.
16.07.2026 року представник позивача – адвокат Романяк В.О., в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до Новозаводського районного суду міста Чернігова із позовною заявою до відповідачів про: скасування постанови серії ЕНА № 7458317 від 28.06.2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП у виді штрафу у розмірі 680 гривень, закрити провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Позов обґрунтовано тим, що 28.06.2026 року, стосовно ОСОБА_1 було складено постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №7458317 за ч. 3 статті 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 680 гривень. Також, складено Акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, та доставлено транспортний засіб на спеціальний майданчик на стоянку, за адресою: місто Чернігів, провулок Вокзальний 17.
Вважає її незаконною, такою, що підлягає скасуванню, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, порушення процедури притягнення до адміністративної відповідальності, а дії щодо тимчасового затримання транспортного засобу та доставлення його на спеціальний майданчик на стоянку протиправними.
У постанові зазначено, що 28.06.2026 року водій, керуючи транспортним засобом, здійснив стоянку авто у місці де заборонено здійснювати зупинку, а саме у місці де буде неможливий зустрічний роз`їзд інших транспортних засобів, що суттєво перешкоджало дорожньому руху, чим порушено п. 15.10. а ПДР - порушення стоянки, стоянка у місцях, де заборонена зупинка.
Відповідно до п. 15.9. ж ПДР, зупинка забороняється: ж) у місцях, де буде неможливим зустрічний роз`їзд або об`їзд транспортного засобу, що зупинився.
На момент паркування габарити транспортного засобу та ширина проїжджої частини залишали достатньо місця для безперешкодного руху інших транспортних засобів в обох напрямках.
Особливу увагу слід звернути на те, що на даній ділянці вулиці нанесена горизонтальна дорожня розмітка 1.5.
Відповідно до Розділу 34 ПДР України, розмітка 1.5 розділяє транспортні потоки протилежних напрямків на дорогах, які мають дві смуги руху в обох напрямках і де дозволено виїжджати на смугу зустрічного руху.
Наявність такої розмітки підтверджує, що переривчаста лінія 1.5 надавала іншим водіям законну можливість використовувати частину проїжджої частини для маневру, автомобіль не міг зробити зустрічний роз`їзд «неможливим».
Таким чином, фактична можливість об`їзду та зустрічного роз`їзду зберігалася, що спростовує склад правопорушення, передбачений п. 15.9 «ж» ПДР (зупинка забороняється там, де роз`їзд стає неможливим). Відповідно, оскільки зупинка в цьому місці не була заборонена, то й порушення п. 15.10 «а» (стоянка у місцях, де заборонена зупинка) також відсутнє.
Твердження інспектора про те, що транспортний засіб «суттєво перешкоджав дорожньому руху», є суб`єктивним припущенням, не підкріпленим доказами. Оскільки проїзна частина залишалася придатною для руху, заторів створено не було, а розмітка 1.5 дозволяла безперешкодний об`їзд, ознаки «суттєвого перешкоджання» відсутні.
Крім того, аналіз відеозапису з нагрудної камери інспектора наочно спростовує висновки про «суттєве перешкоджання руху», оскільки затор на вказаній ділянці утворився виключно внаслідок маневрів самого евакуатора безпосередньо під час завантаження автомобіля, при цьому після завершення навантаження, коли евакуатор здійснив стоянку на тому самому місці, де було авто, рух транспортних засобів в обох напрямках вільно продовжився.
Враховуючи, що габарити евакуатора є значно більшими за габарити легкового автомобіля, цей факт беззаперечно доводить, що місце зупинки авто дозволяло безперешкодний зустрічний роз`їзд інших учасників руху, отже, вимога пункту 15.9 «ж» ПДР України порушена не була.
Посадовою особою було грубо порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки, особі, що притягалась до адміністративної відповідальності не було роз`яснено суть правопорушення, а весь процес розгляду фактично звівся лише до формального складання постанови.
Окремо слід наголосити на безпідставності та незаконності евакуації транспортного засобу. Позивач прибула на місце події у момент, коли евакуатор ще був на місці, та висловила готовність негайно переставити автомобіль на вимогу працівників поліції.
Відеозапис з нагрудної камери не був безперервним, тому момент прибуття позивача на місце події зафіксовано не було.
Як вбачається із матеріалів справи, жодних визначених законом підстав для тимчасового затримання транспортного засобу позивача у працівників поліції не було. Неможливість для руху інших учасників дорожнього руху була відсутня, оскільки такі вільно рухались в окремій смузі. За таких обставин, дії відповідача, як посадової особи суб`єкта владних повноважень, щодо примусового доставлення автомобіля позивача для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку з використанням евакуатора, не відповідають вимогам чинного законодавства та є протиправними.
Евакуація транспортного засобу відбулася ще до моменту винесення постанови. Рішення про затримання майна було прийнято інспектором заздалегідь, до офіційного розгляду справи та встановлення її вини у законному порядку, що суперечить принципу презумпції невинуватості. Така послідовність дій свідчить про упередженість посадової особи та робить евакуацію передчасною і незаконною.
Таким чином, примусове вилучення автомобіля за присутності водія було надмірним та необґрунтованим заходом. Такі неправомірні дії посадових осіб призвели до покладення на позивача значних та необґрунтованих фінансових витрат, які складаються з вартості послуг евакуації у розмірі 5 000 гривень та плати за зберігання ТЗ на майданчику у розмірі 648 гривень, що у сукупності становить 5 648 гривень завданих позивачу матеріальних збитків.

11.08.2026 року на адресу суду надійшов відзив Департаменту патрульної поліції, відповідно до якого відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог, а постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 7458317 від 28.06.2025 року залишити без змін.
Заперечення обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 без поважних причин пропустила 10-денний строк для такого звернення. Оскаржувана постанова винесена 28.06.2026 року, позивач отримала копію постанови на місці її винесення. Однак, із позовом про оскарження постанови ОСОБА_1 звернулася до суду тільки 15.07.2027 року посилаючись на те, що відповідь на адвокатський запит, її представником була отримана 10.07.2026 року. Представник позивача – адвокат Романяк В.О. помилково вираховує строк звернення із позовом до суду із 10.07.2026 року, тобто від часу отримання матеріалів про обставини справи. Строк звернення до суду слід рахувати від 28.06.2026 року і такий строк сплинув на момент до того як представник позивача 15.07.2026 року направив позов до суду. Наведені позивачем обставини не можуть слугувати підставами для поновлення строку на оскарження постанови. Оскільки позивач пропустила процесуальні строки на звернення до адміністративного суду, а надані докази на підтвердження поважності причин пропуску цього строку не можна вважати об`єктивними, у відповідності до п. 8 ч. 1ст. 240 КАС України наявні підстави для залишення позову без розгляду. 
Зазначають, що 28.06.2026 року в місті Чернігові, по вул. Берегова, 2, під час патрулювання, нарядом патрульної поліції було виявлено транспортний засіб CITROEN С-ELYSEE, номерний знак НОМЕР_1 , що був припаркований з порушенням ПДР та створював перешкоду дорожньому руху.
У подальшому, за порушення правил стоянки, вказаний автомобіль позивача було тимчасово затримано та доставлено на майданчик для тимчасового зберігання транспортних засобів, що знаходиться за адресою: м. Чернігів, пров. Вокзальний, 17.
Так, 28 06.2026 року о 17 год 00 хв в місті Чернігів по вул. Берегова, 2, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом CITROEN С-ELYSEE, номерний знак НОМЕР_1 здійснила стоянку транспортного засобу у місці, де заборонено здійснювати зупинку, а саме у місці, де буде неможливий зустрічний роз`їзд інших транспортних засобів, що суттєво перешкоджала дорожньому руху, чим порушила п. 15.10 а) ПДР.
Відповідно до п. 1.5 ПДР дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.
Відповідно до п. 2.3 ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.
Відповідно до п. 15.10 а) ПДР, стоянка забороняється у місцях, де заборонена зупинка.
Відповідно до п. 15.9 ж) ПДР зупинка забороняється у місцях, де буде неможливим зустрічний роз`їзд або об`їзд транспортного засобу, що зупинився.
Відповідно до пп. «ж» п. 2 ч. 3 ст. 265-4 КУпАП: «Для цілей цього Кодексу розміщення транспортного засобу є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, якщо транспортний засіб: 2) розташовано у заборонених Правилами дорожнього руху місцях зупинки або стоянки, а саме: ж) у місцях де буде неможливим зустрічний роз`їзд або об`їзд транспортного засобу, що зупинився.
Тобто, сам факт знаходження транспортного засобу безпосередньо у місці де буде неможливим зустрічний роз`їзд є суттєвим перешкоджанням дорожньому руху.
Враховуючи викладене, ОСОБА_1 своїми діями вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП, а саме: порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, що тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Прохоренко Дар`я Сергіївна є уповноваженим працівником патрульної поліції, проходить службу на посаді поліцейського взводу № 1 роти № 2 БУПП в Чернігівській області ДПП, має звання сержант поліції, отже, у відповідності до ст. 222 КУпАП має право розглядати справи про адміністративні правопорушення, зокрема за ч. 3 ст. 122 КУпАП.
Таким чином, виявивши порушення Правил дорожнього руху, поліцейський вжив заходів, щодо притягнення винної особи до адміністративної відповідальності та, як наслідок, у результаті розгляду справи, виніс стосовно ОСОБА_1 постанову серії ЕНА № 7458317 від 28.06.2026 року за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП, з накладенням штрафу в розмірі 680 гривень. 
У пункті 7 оскаржуваної постанови зазначено: відео з п/в (портативний відео реєстратор) № 473259, що і є технічним засобом за допомогою якого було здійснено фіксацію вчинення адміністративного правопорушення та розгляду справи.
Як вбачається із відеозапису за допомогою портативного відеореєстратора № 473259, під час несення служби нарядом патрульної поліції було виявлено транспортний засіб CITROEN C-ELYSEE, номерний знак НОМЕР_1 , який стояв з порушення ПДР, а саме у місці, де буде неможливим зустрічний роз`їзд транспортних засобів.
Відповідно до вимог чинного законодавства зупинка транспортного засобу забороняється у місцях, де буде неможливим зустрічний роз`їзд (п.15.9ж Правил дорожнього руху). У відповідності до п. 15.10 а) ПДР, стоянка забороняється у місцях, де заборонена зупинка.
З аналізу наявного відеозапису, можна дійти висновку, що припаркований таким чином транспортний засіб позивача, створював перешкоду дорожньому руху, зокрема було заблоковано зустрічний роз`їзд інших транспортних засобів.
Беручи до уваги наявну дорожню розмітку на місці вчинення правопорушення, на зазначеній ділянці дороги є лише по одній смузі руху в кожному напрямку.
Внаслідок протиправних дій автомобіль позивача повністю заблокував одну із смуг, що створило суттєву перешкоду для дорожнього руху та змусило інших водіїв об`їжджати перешкоду по зустрічній смузі.
Акцентують увагу, що здійснення зупинки в недозволеному місці, у спірному випадку у місці, де буде неможливим зустрічний роз`їзд, згідно пп. «ж» п. 2 ч. З ст. 265-4 КУпАП є такою, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху.
Доводи позивача не можуть слугувати підставою для скасування постанови, та не свідчать про дотримання останньою ПДР України під час здійснення нею стоянки, адже розміщення транспортного засобу позивачем з порушенням ПДР з наявних відеодоказів є очевидним.
Зауважують, що відповідно до частини 1 статті 265-2 КУпАП та Порядку тимчасового затримання та зберігання транспортних засобів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1102, у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення правил зупинки чи стоянки, яке суттєво перешкоджає дорожньому руху, поліцейський зобов`язаний першочергово здійснити тимчасове затримання транспортного засобу шляхом його доставлення на спеціальний майданчик за допомогою евакуатора. Даний захід є не покаранням, а превентивним та процесуальним заходом забезпечення провадження, мета якого — негайне усунення штучно створеної перешкоди для інших учасників руху.
Тільки після забезпечення усунення небезпеки на дорозі, уповноважена особа здійснює розгляд справи про адміністративне правопорушення та виносить постанову про накладення адміністративного стягнення.
Таким чином, дії працівників поліції щодо затримання автомобіля до моменту винесення постанови є повністю правомірними, послідовними та такими, що чітко відповідають вимогам законодавства України.
Відеозаписом подій повністю підтверджується, що поліцейським була дотримана передбачена законодавством процедура розгляду справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності. 
Отже, системний аналіз норм чинного законодавства України дає підстави для висновку про те що, поліцейський взводу № 1 роти № 2 БУПП в Чернігівській області ДПП Прохоренко Д.С., під час розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності Бондар О.А, та винесення постанови серії ЕНА № 7458317 від 28.06.2026 року діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений законодавством України, а винесена постанова повністю відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.
Позивачем по справі до адміністративного позову не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог.Незгода позивача з його притягненням до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП, не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення правопорушника від адміністративної відповідальності.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі.
Ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 22.07.2026 року відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. 

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.
28.06.2026 року інспектором 1 взводу 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області сержантом поліції Прохоренко Д.С. складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 7458317, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 680 гривень, за те, що 28.06.2026 року, о 17 год 00 хв, у місті Чернігові, по вул. Берегова, 2, керуючи транспортним засобом CITROEN С-ELYSEE, номерний знак НОМЕР_1 здійснила стоянку транспортного засобу у місці, де заборонено здійснювати зупинку, а саме у місці, де буде неможливий зустрічний роз`їзд інших транспортних засобів, що суттєво перешкоджала дорожньому руху, чим порушила п. 15.10 а) ПДР.
Відповідно до п. 7 постанови, до постанови додається відео 473259.
Із відеозаписів, доданого представником позивача до позову та представником відповідача до відзиву зафіксовано факт евакуації транспортного засобу CITROEN С-ELYSEE, номерний знак НОМЕР_1 , також процедура розгляду справи. Під час розгляду справи від позивача не поступало жодних заяв чи клопотань. 
Відповідно до акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 28.06.2026 року, відповідно до ст. 265-2 КУпАП, поліцейським інспектором 1 взводу 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області сержантом поліції Прохоренко Д.С. здійснено огляд та тимчасове затримання транспортного засобу CITROEN С-ELYSEE, номерний знак НОМЕР_1 , шляхом доставлення для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку за адресою: м. Чернігів, пров. Вокзальний, 17, у зв`язку із правопорушенням за ч. 3 ст. 122 КУпАП (а.с.9). 

ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін
Відповідно до п. 8, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання та регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху (ПДР), затверджені постановою КМ України від 10 жовтня 2001 року №1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
У п. 1.3 Правил дорожнього руху України зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Відповідно до п. 1.9 Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Згідно із ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху.
Згідно із статтею 9 КУпАП адміністративним правопорушення (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
За змістом положень статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (частини перша, друга, третя, п`ята, шоста, восьма, десята і одинадцята статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша і друга статті 121-3, частини перша, друга, третя, четверта, шоста і сьома статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1, 125, частини перша, друга і четверта статті 126) тощо. 
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. 
Згідно із п. 1 ст. 247 КпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.
Згідно із ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна відповідати вимогам статей 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема: необхідно навести докази, згідно яких зроблено висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення і назвати мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник або наведених ним обставин.
Згідно із п. 9 ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати технічні прилади і технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засоби фото-, і кінозйомки, відеозапису.
Частиною 3 статті 122 КУпАП передбачена відповідальність за ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.
Згідно із п. 15.10 а) Правил дорожнього руху, стоянка забороняється у місцях, де заборонена зупинка. 
Згідно із п. 15.9 ж) Правил дорожнього руху, зупинка забороняється у місцях, де буде неможливим зустрічний роз`їзд або об`їзд транспортного засобу, що зупинився. 
Стаття 72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Однак відповідачем під час судового розгляду не було надано належних доказів на підтвердження наявності в діях позивача складу даного адміністративного правопорушення та обґрунтованості притягнення позивача до адміністративної відповідальності.
З оглянутих у судовому засіданні відеозаписів фіксації місця події з п/в 473259, наданого відповідачем, на ньому зафіксовано евакуатор, який евакуює транспортний засіб позивача, також процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення, але факту надання доказів порушення Правил дорожнього руху не було надано, так само як з відеозапису не вбачається наявність порушення, відповідно до п. 15.10 «а» ПДР України.
Поліцейським зроблено висновки щодо порушення позивачем Правил дорожнього руху, а саме здійснення стоянки авто у місці, де заборонено здійснювати зупинку, а саме у місці, де буде неможливий зустрічний роз`їзд інших транспортних засобів, що суттєво перешкоджало дорожньому руху.
Водночас, із відеозаписів вбачається, що після завершення евакуації транспортного засобу позивача, евакуатор відразу здійснив зупинку майже на тому ж місці, де перебував транспортний засіб позивача, та інші транспортні засоби безперешкодно проїжджають вказаною дорогою.
Як визначено пунктом 15.1 ПДР України, зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватись у спеціально відведених місцях чи на узбіччі.
Відповідно до п. 15.3 ПДР України, у населених пунктах зупинка і стоянка транспортних засобів дозволяються на лівому боці, що має по одній смузі для руху в кожному напрямку (без трамвайних колій посередині) і не розділена розміткою 1.1 , а також на лівому боці дороги з одностороннім рухом.
На відеозаписі зафіксований відрізок дороги, яка має по одній смузі для руху у кожному напрямку, та розділена переривчастою лінією розмітки. 
Оскільки ця дорога у населеному пункті має по одній смузі для руху у кожному напрямку та розділена переривчастою лінією розмітки, зупинка дозволяється як з правого, так і з лівого боку.
Суд не може прийняти до уваги надану представником відповідача ілюстрацію з ПДР, на якій відображається, що зупинка забороняється в місцях, де буде неможливим зустрічний роз`їзд або об`їзд транспортного засобу, що зупинився, оскільки на даній ілюстрації відображено зупинку транспортного засобу безпосередньо навпроти зупинки громадського транспорту, що не відноситься до правопорушення, яке інкримінується позивачу. 
Крім того, жоден із наданих доказів не підтверджує тривалість перебування транспортного засобу позивача у відповідному місці. 
Відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху України стоянка – це припинення руху транспортного засобу на час, більший ніж 5 хвилин, з причин, не пов`язаних з необхідністю виконання вимог цих Правил, посадкою (висадкою) пасажирів, завантаженням (розвантаженням) вантажу. 
Зупинка – припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо).
Суд зазначає, що об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил зупинки і стоянки.
Саме тому тривалість перебування транспортного засобу є обов`язковою ознакою, яка дозволяє відмежувати стоянку від зупинки.
Будь-яких інших доказів на підтвердження факту порушення позивачем п. п. 15.10 а) ПДР відповідачем не надано.
При цьому слід зазначити, що суд не зобов`язаний самостійно збирати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки це суперечило б принципу диспозитивності та змагальності сторін.
Суд наголошує, що відповідно до закріпленого в статті 62 Конституції України принципу особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі “Аллене де Рібемон проти Франції” від 10.02.1995 року підкреслив, що принцип презумпції невинуватості порушується, «якщо суд оголосить обвинуваченого винним, коли його вина не була попередньо доведена».
У справі “Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії” Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 6 грудня 1988 року зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.
Також Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 7.10.1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.
Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.
У справі «Надточій проти України» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 15.05.2008 року відзначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення (п. 21 рішення).
Отже, в силу приписів Конституції України та практики Європейського Суду з прав людини позивач не зобов`язаний доводити свою невинуватість. З огляду на норми КАС України саме на відповідача покладено обов`язок доведення правомірності свого рішення щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Відповідно до постанови Верховного Суду від 8.07.2020 року по справі №463/1352/16-а «в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи».
Суд вважає, що у даному випадку вищезазначені принципи і положення закону при винесенні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не були дотримані, оскільки належні докази вини позивача та наявності в його діях складу адміністративного правопорушення в матеріалах справи відсутні.
Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що постанова серії ЕНА № 7458317 від 28.06.2026 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу підлягає скасуванню, а провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, закриттю.
Щодо вимоги позивача про визнання неправомірними дій поліцейського та відшкодування матеріальної шкоди суд дійшов такого висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 265-2 КУпАП, у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачені частинами першою, другою, третьою, четвертою, шостою і сьомою статті 121, статтею 121-3, частинами третьою, п`ятою, шостою і сьомою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, порушення правил зупинки чи стоянки на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, транспортних засобів, оснащених електричними двигунами (одним чи декількома)), статтями 122-5, 124, 126, статтями 132-1, 206-1 цього Кодексу, працівник уповноваженого підрозділу, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, що дозволяється виключно у випадку, якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, або транспортний засіб розміщений на місцях, призначених для зупинки, стоянки, безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, призначених для зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, оснащених електричними двигунами (одним чи декількома), в тому числі за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора. При тимчасовому затриманні транспортного засобу складається акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, форма якого затверджується Кабінетом Міністрів України. 
Тобто, виключною підставою для доставлення затриманого транспортного засобу для зберігання на спеціальний майданчик є те, що такий транспортний засіб суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху.
Статтею 265-4 КУпАП визначено, що тимчасове затримання транспортного засобу інспектором з паркування здійснюється шляхом доставки для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора і дозволяється виключно у випадках, встановлених цією статтею. При тимчасовому затриманні транспортного засобу складається акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, форма якого затверджується Кабінетом Міністрів України. У разі фіксації обставин тимчасового затримання транспортного засобу в режимі фотозйомки (відеозапису) таке затримання відбувається без присутності понятих.
Тимчасове затримання транспортного засобу шляхом доставки для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку здійснюється у разі вчинення порушення, передбаченого частинами третьою та сьомою статті 122 (порушення правил зупинки, стоянки в межах відповідного населеного пункту), частиною першою статті 152-1 цього Кодексу, у випадках, передбачених частиною третьою цієї статті, а так само у разі вчинення порушень, передбачених частинами другою та восьмою статті 152-1 цього Кодексу.
Повернення транспортного засобу, затриманого шляхом доставки для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, відповідальній особі, зазначеній у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особі, яка ввезла транспортний засіб на територію України, або особі, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення правопорушення, відбувається невідкладно за зверненням такої особи після сплати штрафу за вчинене правопорушення та оплати вартості послуг із транспортування та/або зберігання транспортного засобу.
Із акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 28.06.2026 року слідує, що 28.06.2026 року о 17 год 45 хв поліцейським взводу 1 роти 2 БУПП в Чернігівській області Прохоренко Д.С., відповідно до ст. 265-2 КУпАП, тимчасово затримано транспортний засіб CITROEN С-ELYSEE, номерний знак НОМЕР_1 , шляхом доставлення для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку за адресою: м. Чернігів, пров. Вокзальний, 17.
Оскільки, відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, виключає, згідно вимог ст. 265-4 КУпАП, застосування до неї такого заходу забезпечення провадження в справах про адміністративні правопорушення як тимчасове затримання транспортного засобу, суд вважає, що при складанні акту про огляд та затримання транспортного засобу дії інспектора не відповідали вимогам чинного законодавства, зокрема, ст. 265-2 КУпАП.
За таких обставин, наявні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 у частині визнання неправомірними дії поліцейського взводу 1 роти БУПП у Чернігівській області Прохоренко Д.С. щодо застосування заходів забезпечення у виді тимчасового затримання транспортного засобу.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч. 1 ст. 1174 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.
Представником позивача Романяк В.О. у позовній заяві вказано, що позивачем понесені необґрунтовані фінансові витрати, які складаються з вартості послуг евакуації у розмірі 5000 гривень та плати за зберігання транспортного засобу на майданчику у розмірі 648 гривень, які просить стягнути з відповідача. Проте, до позовної заяви позивачем не додано доказів на підтвердження понесених витрат, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди у розмірі 5648 гривень задоволенню не підлягають. 

V. Розподіл судових витрат.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Позивачем понесені та документально підтверджені судові витрати (а.с.12), які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань.
Керуючись Правилами дорожнього руху України, статтями 7, 22, 122, 222, 245, 251, 252, 254, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статтями 2, 6, 72, 77, 90, 242-246, 286 КАС України, суд

ВИРІШИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до поліцейського 1 взводу 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області, Прохоренко Дар`ї Сергіївни, Управління патрульної поліції в Чернігівській області про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі – задовольнити частково.
Скасувати постанову серія ЕНА № 7458317 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення від 28 червня 2026 року, винесену поліцейським 1 взводу 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області лейтенантом поліції Прохоренко Дар`ї Сергіївни, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 122 КУпАП України у вигляді штрафу в сумі 680 гривень та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.
Визнати неправомірними дії поліцейського взводу 1 роти БУПП у Чернігівській області Прохоренко Дар`ї Сергіївни щодо застосування заходів забезпечення у вигляді тимчасового затримання транспортного засобу CITROEN С-ELYSEE, номерний знак НОМЕР_1 .
В іншій частині позовних вимог – відмовити. 
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 532 гривні 50 копійок.
Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач: поліцейський 1 взводу 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області лейтенантом поліції Прохоренко Дар`я Сергіївна (14037, м. Чернігів, вул. Громадська,66, ЄДРПОУ 40108651)

Відповідач: Управління патрульної поліції в Чернігівській області (14037, м. Чернігів, вул. Громадська, 66, ЄДРПОУ 40108651)

Відповідач: Департамент патрульної поліції (місцезнаходження: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3, код ЄДРПОУ 40108646) 

Суддя С.М. Ченцова