Справа № 274/576/26 
Провадження № 2/0274/1420/26 
Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України

"29" червня 2026 р. м. Бердичів 
Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Большакова Т. Б. за участю секретаря судового засідання Гориніної Ю. О.,
представника позивача - ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Гришковецької селищної ради Бердичівського району Житомирської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,
ВСТАНОВИВ:
І. Короткий зміст позовних вимог
ОСОБА_2 звернувся до суду з указаним позовом, у якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_3 .
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_3 , який постійно проживав в АДРЕСА_1 .
Після його смерті відкрилась спадщина на його майно, а саме: на вказаний вище житловий будинок під АДРЕСА_1 .
Позивач є єдиним спадкоємцем на вказаний вище житловий будинок.
Він фактично вступив в управління спадковим майном, оскільки на момент смерті батька проживав разом з ним і був зареєстрований в його будинку за адресою: АДРЕСА_1 , подав заяву про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Вовк Г. А., де 20.02.2020 було заведено спадкову справу за № 7/2020 після померлого батька.
Своєю постановою від 26.03.2025 за № еу/02-31 приватний нотаріус Бердичівського РНО Вовк Г. А. відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з тим, що відсутній документ, що посвідчує право власності спадкодавця на вказаний вище житловий будинок.
Указані обставини стали підставою звернення до суду з цим позовом.
ІІ. Процедура та позиції сторін
Ухвалою суду від 27.01.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження; витребувано у приватного нотаріуса Бердичівського районного нотаріального округу Вовк Г.А. копію матеріалів спадкової справи № 7/2020 заведеної після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою суду від 02.03.2026 закрито проведення підготовчого засідання, призначено справу до судового розгляду по суті.
Ухвалою суду від 25.05.2026 клопотання представника позивача про долучення доказів задоволено. Долучено до матеріалів справи витяг з рішення № 6 Гришковецької селищної ради Бердичівського району від 24.03.1996 про виділення ОСОБА_3 земельної ділянки під забудову та довідку Гришковецької селищної ради Бердичівського району № 121 від 19.05.2026 щодо ведення погосподарського обліку у с-щі Гришківці. 
Одночасно, витребувано з Гришковецької селищної ради Бердичівського району наступну інформацію: ким та яким чином здійснювався облік домогосподарства в АДРЕСА_1 , починаючи з 1966 року по 2025 рік.
26.02.2026 до суду надійшла належним чином завірена копія спадкової справи № 7/2020, заведеної після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала.
Від представника відповідача в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи у його відсутності, щодо вирішення даної справи покладається на розсуд суду.
За правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
ІІІ. Національне законодавство, що підлягає застосуванню
Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно зі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.
Як визначено ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).
Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.
Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01.01.2013, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов:
1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення;
2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.
Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 01.01.2013, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті.
Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.
Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Відповідно до ст. ст. 5, 47, 49 Закону України «Про нотаріат», п. 22.31 Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.
На підставі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом, докази на їх підтвердження, оцінка та мотиви суду
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 .
ОСОБА_2 є сином спадкодавця ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 .
Згідно довідки приватного нотаріуса Вовк Г. А. від 26.03.2025, після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , заведена спадкова справа 7/2020, згідно якої спадкоємцем за законом є - ОСОБА_2 .
Згідно відомостей з реєстру територіальної громади № 76 від 08.05.2025, ОСОБА_3 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до повідомлення ГУ Держгеокадастру у Житомирській області від 11.11.2024, згідно із наявними Книгами записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі станом до 01.01.2013, державний акт на право власності на ім`я ОСОБА_3 на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 не видавався.
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 425452105 від 05.05.2025 ОСОБА_2 є власником земельної ділянки кадастровий номер 1820855300:08:000:0028.
Як вбачається з довідки КП Бердичівське МБТІ від 04.04.2025 №510, станом на 31.12.2012 право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 не зареєстровано. Загальна площа будинку літ.А - 74,7 кв.м., житлова площа - 58,1 кв.м.
15.11.2024 КП Бердичівське МБТІ виготовлено технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , згідно якого житловий будинок 1977 року побудови.
Згідно довідки Гришковецької селищної ради Бердичівського району Житомирської області №573 від 12.06.2025, за ОСОБА_3 обліковується земельна ділянка загальною площею 0,3836 га, в тому числі 0,15 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва 0,2336 га для ведення особистого селянського господарства, в користування за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до довідки Гришковецької селищної ради Бердичівського району Житомирської області №74 від 06.04.2026, ОСОБА_3 згідно рішення Гришковецького сільвиконкому № 6 від 24.03.1996 виділено земельну ділянку під забудову по АДРЕСА_1 . За ним обліковується земельна ділянка загальною площею 0,3836 га, в тому числі 0,15 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва, на якій розташований будинок, що належить ОСОБА_3 .
Відповідно до довідки Гришковецької селищної ради Бердичівського району Житомирської області №121 від 19.05.2026, погосподарський облік як вид первинного обліку по кожному населеному пункту Гришковецької територіальної громади почав вестися з квітня 2025 року. До цього часу погосподарський облік у с-щі Гришківці Бердичівського району не вівся.
Згідно копії адресної картки по будинку за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані наступні особи: власник ОСОБА_3 (з 22.03.1978 до 29.08.2019), син ОСОБА_2 (з 07.02.2012), дочка ОСОБА_4 (з 08.09.1999 до 25.11.2021).
Постановою приватного нотаріуса Бердичівського районного нотаріального округу Вовк Г. А. від 26.03.2025 №27/02-31 відмовлено ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд бере до уваги нормативні акти, які регулюють виникнення права власності у самого спадкодавця на момент закінчення будівництва будинку, тобто до 05.08.1992 року, зокрема Закон України від 7 грудня 1990 року №533-ХІІ "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування", Закон України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат", постанову Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", Вказівки по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за №112/5, Вказівки по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року №5-24-26, Інструкцію про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства УРСР 31.01.1966 року, погодженою заступником Голови Верховного суду УРСР 15.01.1966 р., яка втратила чинність 19.01.1996 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року №1/5, та іншими нормативними актами.
За змістом п.62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.
За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.
До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.
На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року №105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.
Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставінаказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року №56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п.20 Інструкції).
Тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.
При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.

Судом встановлено, що право на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 набуто ОСОБА_3 , якому була відведена для його будівництва земельна ділянка, ще за життя й, відповідно, майнові права увійшли до складу спадщини.
Позивач, як спадкоємець за законом, через відсутність правовстановлюючих документів на нерухоме майно, не може реалізувати своє право на спадкування після померлого ОСОБА_3 .
Тому, оскільки позивач позбавлений можливості у нотаріуса отримати свідоцтво про право на спадщину на будинку, а судом встановлено, що згідно погосподарського обліку будинок рахувався за спадкодавцем ОСОБА_3 , за позивачем в порядку спадкування за заповітом слід визнати право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .
V.Розподіл судових витрат
Розподіляючи судові витрати у виді судового збору, суд керується ч. 9 ст. 141 ЦПК України, яка передбачає, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
Оскільки спір виник не з протиправних дій відповідачів, судові витрати покладаються на позивача.
Керуючись ст. ст. 259, 263-265, 268, 272, 273, 352, 354 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_2 до Гришковецької селищної ради Бердичівського району Житомирської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_5 .
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Відомості про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ;
Відповідач: Гришковецька селищна рада Бердичівського району Житомирської області, місцезнаходження: Бердичівський район, с-ще Гришківці, вул. Червоний Промінь, 4, ЄДРПОУ 04345380.
Повний текст рішення виготовлено 09.07.2026.

Суддя Тетяна БОЛЬШАКОВА