Справа № 344/9799/26 
Провадження № 2/344/5651/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
ЗАОЧНЕ
13 липня 2026 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого-судді Атаманюка Б. М.,
секретаря Солонинко С.А.
розглянувши у судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Страхова група ТАС» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу,- 

В С Т А Н О В И В: 

Представник Акціонерного товариства «Страхова група ТАС» 21.05.2026 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу.
Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 29.05.2026 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між Акціонерним товариством «Страхова група «ТАС» та ОСОБА_1 було укладено договір обов`язкового страхування наземного транспорту № АТ-3368739. Предметом даного договору були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом PEUGEOT; НОМЕР_1 . У відповідності до умов вказаного договору страхування позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування. 14.02.2024 р. відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу PEUGEOT НОМЕР_1 під керуванням страхувальника - ОСОБА_1 та транспортного засобу JEEP; НОМЕР_2 . Відповідно до постанови суду ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 та 130 КУпАП. До АТ «СГ «ТАС» із заявою про настання страхового випадку звернулась потерпіла особа. АТ «СГ «ТАС» здійснила виплату страхового відшкодування згідно страхового акту у розмірі 53 586,88 грн. відповідно до ліміту відповідальності.
Обов`язок не виконувався відповідачем у період з 14.02.2024 по 18.05.2026 роки, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням і право на стягнення інфляційних втрат і 3% річних виникає з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Останній період IIc (101,50 : 100) x (101,80 : 100) x (101,90 : 100) x (101,40 : 100) x (101,20 : 100) x (100,80 : 100) x (101,50 : 100) x (100,70 : 100) x (101,30 : 100) x (100,80 : 100) x (99,80 : 100) x (99,80 : 100) x (100,30 : 100) x (100,90 : 100) x (100,40 : 100) x (100,20 : 100) x (100,70 : 100) x (101,00 : 100) x (101,70 : 100) x (101,40 : 100) = 1.20891805 Інфляційне збільшення: 12 400,00 x 1.20891805 - 12 400,00 = 2 590,58 грн.
На підставі наведених обставин, представник позивача просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства “Страхова група “ТАС” завданні збитки в розмірі у розмірі 53 586,88 грн., інфляційні збитки та 3% річних у розмірі 2 590,58 грн., 2662.40 грн. сплаченого судового збору, та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9 109,00 грн.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник позивача подав до суду заяву, в якій просив суд здійснювати розгляд даної справи без участі представника позивача, щодо заочного розгляду справи не заперечував, позовні вимоги підтримав.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився повторно, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи, а також через сайт «Судова влада». Жодних заперечень проти позову, в тому числі відзиву на позовну заяву, від відповідача не надійшло.
Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, про причини своєї неявки в судове засідання не повідомив, відзиву не подав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі ст. 280 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи.
Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, судом встановлено наступне.
Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 2 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). 
Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України (ЦК України – далі по тексту) за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. 
За загальним правилом, згідно зі ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, заподіяну іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. 
Відповідно до п.1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. 
Згідно до ст. 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). 
Відповідно до частини першої статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. 
За відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Зобов`язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу. Так, у частині 5 статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникнути з рішення суду. 
Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до статті 1 Закону України «Про страхування», страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Із матеріалів справи судом встановлено, що між Акціонерним товариством «Страхова група «ТАС» та ОСОБА_1 було укладено договір обов`язкового страхування наземного транспорту № АТ-3368739. Предметом даного договору були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом PEUGEOT; НОМЕР_1 . У відповідності до умов вказаного договору страхування позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування (а.с.16).
14.02.2024 р. відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу PEUGEOT НОМЕР_1 під керуванням страхувальника - ОСОБА_1 та транспортного засобу JEEP; НОМЕР_2 . 
Відповідно до постанови Івано-Франківського міського суду від 19.09.2024 року (справа №344/3090/24) ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 та 130 КУпАП (а.с.18-29).
До АТ «СГ «ТАС» із заявою про настання страхового випадку звернулась потерпіла особа (а.с.15).
АТ «СГ «ТАС» здійснила виплату страхового відшкодування згідно страхового акту у розмірі 53 586,88 грн. відповідно до ліміту відповідальності (а.с.29-41).
Відповідно до ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
З огляду на викладене та відповідно до положення частини четвертої ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, суд не піддає сумніву та доказуванню обставини, встановлені постановою Івано-Франківського міського суду від 19.09.2024 року (справа №344/3090/24), відповідно до якої ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 та 130 КУпАП. 
Отже, з огляду на викладене, вина відповідача у скоєній дорожньо-транспортній пригоді є доведеною.
У відповідності до ч.1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Згідно із ст.27 ЗУ «Про страхування», ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходять право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
Згідно зі статтею 38.1.1. Закону України ОСЦПВВНТЗ, Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: в) якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником).
Таким чином, у страховика-позивача АТ «СГ «ТАС» після виплати страхового відшкодування потерпілій стороні виникло право регресу до відповідача ОСОБА_1 , як водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду.
Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення страхового відшкодування є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, а тому з відповідача у користь позивача слід стягнути у порядку регресу виплачене страхове відшкодування внаслідок ДТП у розмірі 53 586,88 грн. та інфляційні збитки та 3% річних у розмірі 2 590,58 грн.. 
Крім того, в силу дії ст. 141 ЦПК України до стягнення з відповідача також підлягає судові витрати, сплачені позивачем при зверненні із заявою до суду. У зв`язку з наведеним, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 2662.40 грн. судового збору.
Щодо витрат професійну правничу допомогу, то суд зазначає наступне.
Відповідно до положень пунктів 1, 4 частини 1статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
На підтвердження витрат на правничу допомогу представником позивача надано наступні документи: договір про надання правничої допомоги №1/2026 від 19.03.2026 року укладено між АТ «СГ «ТАС» та адвокатським об`єднанням «ІНС.ЛОУ.ГРУП»; додаткову угоду.
Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, з відповідача на користь позивача також підлягають до стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 9 109 грн..
На підставі викладеного та ст.38.1.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.15, ч.1 ст.1191 ЦК України, керуючись ст.ст. 76-77, 81, 83, 141, 263-265, 268, 272-274, 279, 280-282, 354 ЦПК України суд,- 

У Х В А Л И В :

Позов - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП- НОМЕР_3 , зареєстрованого АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства “Страхова група “ТАС” (код ЄДРПОУ 30115243), завданні збитки в розмірі у розмірі 53 586 (п`ятдесят три тисячі п`ятсот вісімдесят шість) гривень 88 коп., та інфляційні збитки та 3% річних у розмірі 2 590 (дві тисячі п`ятсот дев`яносто) грн. 58 коп..
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП- НОМЕР_3 , зареєстрованого АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства “Страхова група “ТАС” (код ЄДРПОУ 30115243) витрати по сплаті судового збору у розмірі 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн. 40 коп., та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9 109,00 (дев`ять тисяч сто дев`ять) грн.
Заочне рішення може бути переглянуте Івано-Франківським міським судом за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Сторони по справі:
Позивач: Акціонерного товариства “Страхова група “ТАС” (код ЄДРПОУ 30115243, адреса 03062, Україна, місто Київ, проспект Берестейський, будинок 65).
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП- НОМЕР_3 , зареєстрований АДРЕСА_1 .
Рішення виготовлено та підписано 16.07.2026.

Суддя Богдан АТАМАНЮК