Ширяївський районний суд Одеської області 

16.07.2026 	  Справа №: 518/633/26	

Провадження № 3/518/364/2026

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2026 року селище Ширяєве

Суддя Ширяївського районного суду Одеської області Гуржій А.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли з ВП №2 Березівського РВП ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, 
ВСТАНОВИВ:
25.03.2026 року о 12:06 год. ОСОБА_1 , будучи особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню, по вул. Лавренюка в селищі Ширяєве Березівського району Одеської області, керував транспортним засобом – мотоблоком марки «Зубр», обладнаний для перевезення пасажирів, без номерного знаку, в стані алкогольного сп`яніння, у порушення вимог підпункту "а" п. 2.9. Правил дорожнього руху. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проведено за допомогою газоаналізатора алкотест драгер 6820 проба позитивна результат 0,57 % проміле, тест 158. Від керування транспортним засобом відсторонений.
За цим складений протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №623757 від 25.03.2026 року за ч. 3 ст. 130 КУпАП.
Особа яка притягається до адміністративної відповідальності в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, з заявою про відкладення розгляду справи не зверталася.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, доходить таких висновків.
У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно з положеннями ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, відомостями та інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також іншими документами.
Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до положень ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів.
Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
На виконання вказаних вимог КУпАП до матеріалів справи доданий відеозапис з нагрудних камер поліцейських щодо обставин складання адміністративного протоколу відносно ОСОБА_1 .
Підпунктом «а» пункту 2.9. Правил дорожнього руху встановлена заборона водієві керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Разом із тим, судом перевірено наявність у діях ОСОБА_1 кваліфікуючої ознаки, передбаченої ч. 3 ст. 130 КУпАП, а саме вчинення правопорушення особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані сп`яніння або за відмову від проходження відповідного огляду.
Із досліджених матеріалів справи не вбачається належних і допустимих доказів того, що на момент вчинення інкримінованого правопорушення ОСОБА_1 двічі протягом року був підданий адміністративному стягненню, а відповідні постанови набрали законної сили та були виконані у розумінні вимог ст. 39-1 КУпАП. Матеріали справи містять докази лише щодо наявності ознак повторності, передбачених ч. 2 ст. 130 КУпАП.
Суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 19 жовтня 2021 року у справі № 552/2540/20 (провадження № 51-2851км21), відповідно до якої суд не позбавлений права змінити юридичну кваліфікацію діяння на менш тяжку, якщо така перекваліфікація здійснюється в межах встановлених фактичних обставин, не виходить за межі пред`явленого обвинувачення та покращує становище особи.
Відповідно до принципу законності та положень ст. 7 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності всіх елементів складу адміністративного правопорушення, підтверджених належними та допустимими доказами.
За таких обставин суд приходить до висновку, що кваліфікація дій ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 130 КУпАП є неправильною, а його дії підлягають перекваліфікації на ч. 2 ст. 130 КУпАП, оскільки доказів наявності ознаки, необхідної для кваліфікації за ч. 3 ст. 130 КУпАП, матеріали справи не містять.
Обставини правопорушення й вина порушника в скоєнні адміністративного правопорушення, підтверджуються зібраними по справі доказами, згідно зі ст. 251 КУпАП, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, який ОСОБА_1 підписав власноручно, без зауважень, його письмовими поясненнями, показаннями технічного засобу, актом огляду на стан сп`яніння, відеозаписом з місця події, відомостями ВП №2 Березівського РВП ГУНП в Одеській області.
Таким чином, суддя приходить до висновку, що в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті,— відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Згідно з санкцією ч. 2 ст. 130 КУпАП вказане правопорушення тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого або адміністративний арешт на строк десять діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого або адміністративний арешт на строк десять діб з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
Так, у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р. Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Вирішуючи питання про вид і розмір адміністративного стягнення, суддя враховує характер вчиненого правопорушення та дані про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності у встановленому порядку, враховуючи відсутність реєстрації за особою транспортного засобу, тому вважає за можливе призначити адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки, без вилучення транспортного засобу.
Згідно з ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, до спеціального фонду Державного бюджету України підлягає стягненню судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Керуючись ст. ст. 40-1, 130, 221, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя 
ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 3 (три) роки без вилучення транспортного засобу.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір у розмірі 665 /шістсот шістдесят п`ять/ гривень 60 копійок на користь держави: отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA908999980313111256000026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106.
Постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя А.В. Гуржій