Справа № 639/5937/26
Провадження № 1-кп/639/403/26

В И Р О К
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
30 липня 2026 року       м. Харків
Новобаварський районний суд міста Харкова у складі
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №12026221210000137 від 10.02.2026, за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Первомайськ Харківської області, громадянина України, з вищою освітою, який проходить військову службу на посаді водія-електрика 1 відділення ударних безпілотних авіаційних комплексів 1 взводу ударних безпілотних авіаційних комплексів 3 роти ударних безпілотних авіаційних комплексів військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні - молодший сержант, одруженого, який неповнолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення – злочину, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 , 
захисника – адвоката ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:
І. Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним
Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) №10 від 16.03.2022 солдата ОСОБА_3 призвано на військову службу за призовом по мобілізації, як такого, що прибув з ІНФОРМАЦІЯ_2 , та зараховано у розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 .
У подальшому, згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) №62 від 01.03.2025, молодшого сержанта ОСОБА_3 , старшого радіотелефоніста відділення командира батальйону взводу зв`язку військової частини НОМЕР_2 , зараховано у розпорядження командира військової частини НОМЕР_3 та залишено у списках військової частини НОМЕР_2 військової частини НОМЕР_3 .
Проходячи військову службу на посаді старшого радіотелефоніста відділення командира батальйону взводу зв`язку військової частини НОМЕР_2 військової частини НОМЕР_3 , молодший сержант ОСОБА_3 , відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1–4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.
Проте, старший радіотелефоніст відділення командира батальйону взводу зв`язку військової частини НОМЕР_2 військової частини НОМЕР_3 молодший сержант ОСОБА_3 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством та маючи можливість належно їх виконувати, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, свідомо допустив їх порушення та скоїв кримінальне правопорушення – злочин проти правосуддя за таких обставин.
Так, постановою судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 23.01.2025 (справа №644/10772/24, провадження №3/644/196/25), яка набрала законної сили 04.02.2025, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 1 (один) рік.
Незважаючи на це, ОСОБА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, достовірно знаючи про наявність вказаної постанови Орджонікідзевського районного суду м. Харкова, з метою невиконання рішення суду щодо позбавлення права керування транспортним засобом, маючи реальну можливість його виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 1 ст. 129-1 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до яких судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, 05 березня 2025 року о 14 годині 56 хвилин, будучи позбавленим права керувати транспортним засобом, повторно протягом року, з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: порушення мови, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає дійсності, керував транспортним засобом «Dodge Intrepid», з реєстраційним номером НОМЕР_4 , та рухався по вул. Валентинівській, буд. 45, в місті Харкові, де був зупинений екіпажем УПП в Харківській області ДПП, про що було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №262994 від 05.03.2025 за ч. 2 ст. 130 КУпАП, за результатом розгляду якого винесено постанову Салтівського районного суду міста Харкова від 02.06.2025 (справа №643/4388/25, провадження №3/643/1464/25), яка набрала законної сили 13.06.2025, та якою ОСОБА_3 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП.
Продовжуючи свою протиправну діяльність, ОСОБА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, достовірно знаючи про наявність вказаної постанови Орджонікідзевського районного суду м. Харкова, з метою невиконання рішення суду щодо позбавлення права керування транспортним засобом, маючи реальну можливість його виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 1 ст. 129-1 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до яких судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, 22 березня 2025 року о 00 годині 05 хвилин, будучи позбавленим права керувати транспортним засобом, повторно протягом року, керував транспортним засобом «Mitsubishi Lancer», з реєстраційним номером НОМЕР_5 , та рухався по вул. Валентинівській, буд. 38, в місті Харкові, де був зупинений екіпажем УПП в Харківській області ДПП, про що було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №278136 від 22.03.2025 за ч. 5 ст. 126 КУпАП, за результатом розгляду якого винесено постанову Салтівського районного суду міста Харкова від 06.05.2025 (справа №643/5292/25 провадження №3/643/1615/25), яка набрала законної сили 16.05.2025, та якою ОСОБА_3 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.
Продовжуючи свою протиправну діяльність, ОСОБА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, достовірно знаючи про наявність вказаної постанови Орджонікідзевського районного суду м. Харкова, з метою невиконання рішення суду щодо позбавлення права керування транспортним засобом, маючи реальну можливість його виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 1 ст. 129-1 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до яких судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, 22 березня 2025 року о 00 годині 05 хвилин, будучи позбавленим права керувати транспортним засобом, повторно протягом року, у стані наркотичного сп`яніння (канабіноїди) згідно висновку лікаря нарколога КНП ХОР «ОКНЛ» №640 від 25.03.2025, керував транспортним засобом «Mitsubishi Lancer», з реєстраційним номером НОМЕР_5 , та рухався по вул. Валентинівській, буд. 38, в місті Харкові, де був зупинений екіпажем УПП в Харківській області ДПП, про що було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №285066 від 29.03.2025 за ч. 2 ст. 130 КУпАП, за результатом розгляду якого винесено постанову Салтівського районного суду міста Харкова від 09.06.2025 (справа №643/5599/25 провадження №3/643/1853/25), яка набрала законної сили 20.06.2025, та якою ОСОБА_3 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.
Продовжуючи свою протиправну діяльність, ОСОБА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, достовірно знаючи про наявність вказаної постанови Орджонікідзевського районного суду м. Харкова, з метою невиконання рішення суду щодо позбавлення права керування транспортним засобом, маючи реальну можливість його виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 1 ст. 129-1 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до яких судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, 08 квітня 2025 року о 23 годині 46 хвилин, будучи позбавленим права керувати транспортним засобом, повторно протягом року, у стані наркотичного сп`яніння: неприродна блідість, дуже звужені зіниці очей, що не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці, керував транспортним засобом «Mitsubishi Lancer», з реєстраційним номером НОМЕР_5 , та рухався по вул. Академіка Грищенка, буд. 14, в місті Харкові, де був зупинений екіпажем УПП в Харківській області ДПП, про що було складено протоколи про адміністративні правопорушення серії ЕПР1 №294832 від 09.04.2025 за ч. 2 ст. 130 КУпАП, серії ЕПР1 №294840 від 09.04.2025 за ч. 5 ст. 126 КУпАП, за результатом розгляду яких винесено постанову Новобаварського районного суду міста Харкова від 02.06.2025 (справа №639/2503/25 провадження №3/639/832/25), яка набрала законної сили 13.06.2025, та якою ОСОБА_3 визнано винним у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126 КУпАП та ч. 2 ст. 130 КУпАП.
Продовжуючи свою протиправну діяльність, ОСОБА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, достовірно знаючи про наявність вказаної постанови Орджонікідзевського районного суду м. Харкова, з метою невиконання рішення суду щодо позбавлення права керування транспортним засобом, маючи реальну можливість його виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 1 ст. 129-1 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, 23 квітня 2025 року о 06 годині 35 хвилин, будучи позбавленим права керувати транспортним засобом, повторно протягом року, у стані алкогольного сп`яніння згідно результату газоаналізатора алкотест драгер 6820 ARJL 0304 №3004 від 23.04.2025, результат огляду становив 0,39%, керував транспортним засобом «AUDI A4», з реєстраційним номером НОМЕР_6 , та рухався по вул. Соборності України, буд. 208А, в місті Харкові, де був зупинений екіпажем УПП в Харківській області ДПП, про що було складено протоколи про адміністративні правопорушення серії ЕПР1 №309212 від 23.04.2025 за ч. 2 ст. 130 КУпАП, серії ЕПР1 №309211 від 23.04.2025 за ч. 5 ст. 126 КУпАП, за результатом розгляду яких винесено постанову Салтівського районного суду міста Харкова від 08.07.2025 (справа №643/6706/25 провадження №3/643/1903/25), яка набрала законної сили 19.07.2025, та якою ОСОБА_3 визнано винним у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126 КУпАП та ч. 2 ст. 130 КУпАП.
Крім того, постановою судді Салтівського районного суду міста Харкова від 06.05.2025 (справа №643/5292/25 провадження №3/643/1615/25), яка набрала законної сили 16.05.2025, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 40 800 грн. з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 5 (п`ять) років.
Незважаючи на це, ОСОБА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, достовірно знаючи про наявність постанови Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 23.01.2025 (справа №644/10772/24 провадження №3/644/196/25), яка набрала законної сили 04.02.2025, та постанови Салтівського районного суду міста Харкова від 06.05.2025 (справа №643/5292/25 провадження №3/643/1615/25), яка набрала законної сили 16.05.2025, щодо позбавлення права керування транспортним засобом, з метою їх невиконання маючи реальну можливість їх виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 1 ст. 129-1 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до яких судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, 29 травня 2025 року о 13 годині 57 хвилин, будучи позбавленим права керувати транспортним засобом, повторно протягом року, керував транспортним засобом «AUDI», з реєстраційним номером НОМЕР_6 , та рухався по проспекту Байрона, буд. 6-А, в місті Харкові, де був зупинений екіпажем УПП в Харківській області ДПП, про що було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №345107 від 29.05.2025 за ч. 5 ст. 126 КУпАП, за результатом розгляду якого винесено постанову Слобідського районного суду міста Харкова від 27.08.2025 (справа №641/4116/25 провадження №3/641/1299/2025), яка набрала законної сили 09.09.2025, та якою ОСОБА_3 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.
Таким чином, своїми умисними та протиправними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення – злочин, передбачений ч. 1 ст. 382 КК України.

ІІ. Позиція обвинуваченого ОСОБА_3 щодо пред`явленого обвинувачення 
Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні інкримінованого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, визнав у повному обсязі, фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, як вони встановлені в обвинувальному акті, не оспорює.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 надав показання, що постановою судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 23.01.2025 він був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 1 (один) рік.
В подальшому, 05 березня 2025 року, 22 березня 2025 року, 08 квітня 2025 року, 23 квітня 2025 року, 29 травня 2025 року, він дійсно керував автомобілем, достовірно знаючи про наявність постанови суду, якою його було позбавлено права керування транспортними засобами. Зазначає про те, що необхідність керування транспортними засобами було викликано виконанням службових обов`язків під час проходження військової служби.
Обвинувачений ОСОБА_3 підтвердив, що він піддав критичній оцінці свої протиправні дії, свою вину в інкримінованому злочині він визнав у повному обсязі та у вчиненому щиро розкаюється.

ІІІ. Висновки суду
Під час судового розгляду прокурор вважала за можливе розглянути кримінальне провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого.
Захисник – адвокат ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_3 вважали недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ним не оспорюються.
Показання ОСОБА_3 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Враховуючи той факт, що обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою вину у повному обсязі та не оспорює фактичні обставини скоєного кримінального правопорушення, як вони встановлені в обвинувальному акті, вислухавши думку прокурора, захисника та обвинуваченого, які надали згоду на розгляд кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути кримінальне провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого.
З огляду на те, що кримінальне провадження розглянуто судом в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, інші докази, здобуті в ході досудового розслідування, під час судового розгляду не досліджувались.

ІV. Частина статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений
Аналізуючи обставини, що визнаються обвинуваченим ОСОБА_3 , суд дійшов висновку, що його вина в обсязі пред`явленого обвинувачення (ст. 337 КПК України), є доведеною.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що своїми умисними та протиправними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення – злочин, передбачений ч. 1 ст. 382 КК України, тобто умисне невиконання постанов суду, що набрали законної сили.

V. Мотиви суду при призначенні покарання
Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , є щире каяття.
Згідно з ч. 1 ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , не встановлено.
Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він в силу ст. 89 КК України не судимий, на обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, тяжких захворювань та інвалідності не має, має вищу освіту, проходить військову службу в лавах Збройних Сил України з 2015 року, на теперішній час є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , за місцем проходження служби характеризується в цілому добре, одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
Призначаючи покарання ОСОБА_3 , суд виходить із положень ст. ст. 50, 65 КК України, а саме принципів законності, справедливості та індивідуалізації покарання, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами; враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є умисним нетяжким злочином; відношення обвинуваченого до скоєного кримінального правопорушення, його конкретні обставини; особу винного, який є діючим військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 ; наявність обставини, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, які його обтяжують.
Відповідно до частини другої статті 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
Таким чином, у частині другій статті 65 КК України встановлено презумпцію призначення більш м`якого покарання, якщо не доведено, що воно не є достатнім для досягнення мети покарання. Суд вважає, що такий же принцип застосовується і при вирішенні питання про порядок відбування покарання, зокрема, про можливість звільнення від відбування покарання з випробуванням. Обов`язок доведення того, що менш суворий вид покарання або порядок його відбування є недостатнім, покладається на сторону обвинувачення.
Відповідний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 17.04.2018 (справа № 298/95/16)
При цьому, під час проведення судових дебатів прокурор просила суд призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання за санкцією ч. 1 ст. 382 КК України у виді штрафу у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.
Обвинувачений ОСОБА_3 підтвердив про можливість виконання ним такого покарання, з урахуванням його майнового стану, оскільки він продовжує проходити військову службу та отримує грошове забезпечення військовослужбовця.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 , попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень та досягнення цілей покарання, йому необхідно призначити покарання у виді штрафу в межах мінімальної санкції, передбаченої ч. 1 ст. 382 КК України, та саме таке покарання є необхідним та достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

VІ. Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.
Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 не обирався та підстав для його застосування немає.
З огляду на викладене, керуючись вимогами статей 370, 371, 373, 374, 376, 392-395 КПК України, суд

у х в а л и в:
ОСОБА_3  визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення – злочину, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу на користь держави у розмірі 500 (п`ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 8 500,00 грн (вісім тисяч п`ятсот гривень 00 копійок).
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Новобаварський районний суд міста Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його оголошення.
Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Роз`яснити обвинуваченому право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя         ОСОБА_1