Справа № 211/1325/26
2/212/6115/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2026 року м. Кривий Ріг
Суддя Покровського районного суду міста Кривого Рогу, Козлов Д. О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп» до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення суми боргу за кредитним договором, посилаючись на те, що ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» (далі – ТОВ «1БАНК») та ОСОБА_1 14.08.2025 року уклали кредитний договір № 6572673, відповідно до умов якого позичальнику надано кредит у розмірі 5950 грн. на строк зі сплатою відсотків за його використання. В свою чергу ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором належним чином не виконував. 16.09.2025 року між ТОВ «Деал Фінанс Груп» та ТОВ «1БАНК» було укладено договір факторингу № 16/09/25, за яким ТОВ «1БАНК» передало ТОВ «Деал Фінанс Груп» за плату належні йому права вимоги до відповідача в сумі 22889,66 грн., з яких 5950 грн. борг за основним зобов`язанням; 4013,28 грн. борг з відсотків, 1026,38 грн. борг з комісії та 11900 грн. борг за пенею. На підставі викладеного вмотивування просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Деал Фінанс Груп» борг в загальному розмірі 22889,66 грн. та понесені судові витрати.
В подальшому представником позивача була подана заява про зменшення позовних вимог шляхом виключення вимог про стягнення неустойки, внаслідок чого просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Деал Фінанс Груп» борг в загальному розмірі 10989,66 грн. та понесені судові витрати.
Не погоджуючись із позовом, представник ОСОБА_1 подав відзив, де вказував, що позовні вимоги необґрунтовані. Так доказів укладення ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем кредитного договору № 6572673 від 14.08.2025 року немає, оскільки договір не містить підписів сторін та що відповідач здійснив дії з реєстрації договору он-лайн, а копії долучених документів цього не доводять, що в свою чергу, свідчить про те, що сторонами не було погоджено розмір та умови надання і повернення грошових коштів. Також справа не містить доказів, який би свідчив про отримання відповідачем коштів. Виготовлений позивачем розрахунок заборгованості, не може бути належним та допустимим доказом, оскільки його виготовлення цілком залежить від волевиявлення позивача. Додавав, що подані позивачем копії договорів факторингу не містять інформації, що могла б свідчити про відступлення права вимоги саме до відповідача. При цьому в кредитному договорі не зазначено наявності переліку додаткових та супутніх послуг, пов`язаних з отриманням кредиту, які надаються відповідачу за які встановлена комісія за надання та його обслуговування, тому вимога про стягнення комісії є неправомірною. Також просив суд зменшити розмір компенсації витрат на правничу допомогу, які є необґрунтованими. На підставі викладеного просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.
У відповіді на відзив представник позивача, не погоджуючись із доводами представника відповідача, вказував, що договір позики №6572673 відповідачем підписано (акцептовано) одноразовим ідентифікатором, чим засвідчено вивчення умов оферти, повну та безумовну згоду з цими умовами, свідоме прийняття пропозиції укласти договір та згоду на використання одноразового ідентифікатора в якості особистого підпису, тому вказаний договір підписаний електронним підписом, що підтверджуєтеся довідкою про ідентифікацію, яка міститься в матеріалах справи, бо використання одноразового ідентифікатора є не можливим без проходження відповідачем попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, а також без здійснення позичальником входу на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету. Крім того ідентифікацію відповідача здійснено за посередництвом системи BankID НБУ. Додавав, що електронна платіжна інструкція від 14.08.2025 року видана НБУ ТОВ «ЕВРОПЕЙСЬКА ПЛАТІЖНА СИСТЕМА» на надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку, за довідкою якої № КД-000020972 від 02.01.2026 р. підтверджується перерахування коштів за платіжною інструкцією № 6336е9Ь9-4Г69-438а-а971-с8150697с562 від 14.08.2025 року відповідачу, що свідчить про перерахування коштів відповідачу, який не надав суду банківську інформацію на підтвердження того, що відповідні кошти не зараховувались на його карткові рахунки. Крім того позивачем не може бути надано весь реєстр прав вимог до договору факторингу №16/09/25 від 16.09.2025 р. оскільки містить інформацію щодо зобов`язань інших клієнтів, що становить таємницю надання фінансової послуги. При цьому нарахування комісії за договором кредиту №6572673 від 14.08.2025 року була проведена відповідно до п. 2.2.8 договору № 6572673, яким встановлено комісію за надання кредиту 17,25% від суми наданого кредиту, що складає 1026,38 грн. Зазначав також, що позивачем у повному обсязі доведено витрати на правничу допомогу.
Ухвалою суду від 10 червня 2026 року при відкритті провадження судом було визначено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами справи.
Представник позивача, Велікданов С. К., просив суд провести розгляд справи в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін.
Ані відповідач, ОСОБА_1 , ані його представник не заперечували проти розгляду справи в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін.
Таким чином суд, дослідивши матеріали справи, вважає уточнений позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступних міркувань.
Згідно із ст. 526 Цивільного кодексу України (далі за текстом рішення - ЦК) зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
За змістом ст. 634 ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
На підставі ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За ст. 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Згідно із ст. 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором.
На підставі ст. 610 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Відповідно до ст. 625 ЦК боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Крім того суд вказує, що за п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до змісту ч. 1-5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах.
За ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
На підставі ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Згідно із ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
За абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
З урахуванням викладеного вмотивування суд дійшов висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК).
Головне, щоб електронний договір включав усі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним через недодержання письмової форми в силу прямої вказівки закону.
Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом.
Отже, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є комбінацією цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.
Аналогічна правова позиції була викладена Верховним Судом у постанові від 12 січня 2021 року по справі № 524/5556/19.
Судом було встановлено, що 14.08.2025 року між ТОВ «1БАНК» та ОСОБА_1 за допомогою електронного цифрового підпису (661717) було укладено договір позики № 6572673, за умовами якого кредитор надав боржнику позику в сумі 5950 грн. шляхом перерахунку коштів на поточний рахунок позичальника строком на 360 днів зі сплатою відсотків у розмірі 0,998 % на день користування кредитом, сплати одноразової комісії в сумі 1026,38 грн. (17,25 % від суми кредиту) за зарахування коштів позичальнику на банківський рахунок та сплати пені в разі порушення зобов`язання. Реквізити належного позичальнику електронного платіжного засобу для надання коштів позичальнику за даним договором № 5457-08хх-хххх-2844.
Видача ТОВ «1БАНК» ОСОБА_1 кредиту в сумі 5950 грн. підтверджується довідкою ТОВ «1БАНК», а також інформацію від 16.06.2026 року АТ «КБ «Приватбанк», за якою на карту відповідача № НОМЕР_1 було проведено переказ грошових коштів 14.08.2025 року в сумі 5950 грн.
Отже, суд відкидає посилання представника відповідача нате, що справа не містить доказів на підтвердження отримання відповідачем коштів за договором № 6572673.
Таким чином суд дійшов висновку, що договір від 14.08.2025 року був підписаний ОСОБА_1 за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, чим підтверджено укладання між ним та ТОВ «1БАНК» такої угоди, оскільки без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт кредитора за допомогою логіну та пароля договір між сторонами не був би укладений, тому сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину.
Внаслідок переліченого вмотивування суд відкидає посилання відповідача на відсутність доказів укладення ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 договору № 6572673 від 14.08.2025 року, тому сторонами угоди було погоджено розмір та умови надання грошових коштів.
Крім того суд вказує, що у кредитному договорі № 6572673 від 14.08.2025 року зазначено, що комісія за видачу кредиту нараховується за послуги з переказу коштів позивача на рахунок, вказаний позичальником, з використанням стороннього сервісу, інтернет-еквайрингу.
Отже, суд відкидає посилання ОСОБА_1 на відсутність у договорі кредиту переліку послуг кредитодавця, які пов`язані з обслуговуванням та наданням кредиту, які були з боржника фактично погоджені та нараховані відповідно до умов такого договору в сумі 1026,38 грн., тому відхиляє посилання відповідача на неправомірне нарахування комісії.
Судом також було встановлено, що 16.09.2025 року між ТОВ «1БАНК» та ТОВ «Деал Фінанс Груп» було укладено договір факторингу № 16/09/25, за яким ТОВ «1БАНК» передало ТОВ «Деал Фінанс Груп» належні йому права вимоги до ОСОБА_1 за договором № 6572673 від 14.08.2025 року.
Так відповідно до витягу з Реєстру боржників відповідно до договору факторингу № 16/09/25 ТОВ «Деал Фінанс Груп» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 22889,66 грн., з яких 5950 грн. сума боргу за кредитом, 4013,28 грн. борг за відсотками, 1026,38 грн. борг з комісії, а також 11900 грн. сума боргу за пенею.
Згідно зі п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Таким чином суд встановив, що права вимоги за договором кредиту № 6572673 від 14.08.2025 року з рештою перейшло до позивача.
При цьому відсутність у справі повного реєстру боржників не може свідчити про не передання прав вимоги до ОСОБА_1 від первісного кредитора до ТОВ «Деал Фінанс Груп» за договором факторингу № 16/09/25, тому відхиляє в цій частині доводи представника відповідача, оскільки витяг з Реєстру боржників повною мірою підтверджує відступлення права вимоги за договором № 6572673 від 14.08.2025 року.
За довідкою-розрахунком заборгованості відповідача за договором кредиту № 6572673 від 14.08.2025 року вбачається, що у ОСОБА_1 наявна перед позивачем заборгованість в загальній сумі 22889,66 грн., з яких 5950 грн. сума боргу за кредитом, 4013,28 грн. борг за відсотками, 1026,38 грн. сума боргу за комісією та 11900 грн. борг за пенею.
Внаслідок відсутності доказів проведення оплати відповідачем за умовами договору кредиту після відступлення права вимоги за договором факторингу № 16/09/25, то суд приходить до висновку про доведення наявності у відповідача зобов`язання перед позивачем з погашення боргу за договором кредиту № 6572673 в сумі 10989,66 грн. згідно уточнених позовних вимог, тобто де 5950 грн. сума боргу за кредитом, 4013,28 грн. борг за відсотками та 1026,38 грн. борг за комісією.
Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «Деал Фінанс Груп», заявлені до відповідача, підлягають задоволенню шляхом стягнення на користь позивача з ОСОБА_1 боргу за договором кредиту № 6572673 від 14.08.2025 року в розмірі 10989,66 грн.
Відповідно до ст. 141 ЦПК на користь позивача з відповідача підлягають також стягненню витрати ТОВ «Деал Фінанс Груп» зі сплати судового збору в сумі 2662,40 грн.
Також за ч. 1 ст. 133 ЦПК судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких за ч. 3 ст. 133 ЦПК належать витрати на професійну правову допомогу.
Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи.
Отже, можна зробити висновок, що ЦПК передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року по справі № 755/9215/15-ц.
Суд встановив, що понесені ТОВ «Деал Фінанс Груп» витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 4500 грн. підтверджуються матеріалами справи: договором про надання правової допомоги від 22.08.2025 року, актом отримання правової допомоги, яким визначено вартість роботи адвоката у загальній сумі 4500 грн. з переліком проведеної роботи а також квитанція про проведення оплати послуг адвоката.
Натомість, суд вважає, що при визначенні витрат на правничу допомогу по даній справі сторони договору від 22.08.2025 року не дотримались розумності їх розміру, враховуючи складність справи та фінансового стану учасників справи.
Таким чином суд вважає, що вивчення матеріалів справи та складання позовної заяви на загальну суму 4000 грн. роботи адвоката на переконання суду, як суттєво завищенні, підлягають зменшенню судом за клопотанням представника відповідача, враховуючи однотипність складених таким адвокатом позовів в інтересах позивача та їх незначну складність для правника.
Отже, виходячи з обґрунтованого розміру витрат на правничу допомогу по даній справі, зважаючи на критерій розумності їх розміру та приймаючи до уваги конкретні обставини справи, суд дійшов до висновку, що витрати на правничу допомогу підлягають зменшенню у даному випадку до загальної суми 2000 грн.
Враховуючи, що суд задовольнив заявлені позовні вимоги повністю, то витрати позивача на правничу допомогу у встановленому судом розмірі 2000 грн. підлягають на підставі ст. 141 ЦПК стягненню з відповідача на користь ТОВ «Деал Фінанс Груп» в сумі 2000 грн.
Керуючись ст. 12, 13, 81, 133, 141, 142, 200, 223, 259, 263-265 ЦПК, -

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп» до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу за кредитним договором – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп» заборгованість за кредитним договором від 14.08.2025 року № 6572673 в розмірі 10989,66 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп» витрати з оплати судового збору в сумі 2662,40 грн. та витрати на оплату правничої допомоги в сумі 2000 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення до Дніпровського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення суду складено та підписано 27 липня 2026 року.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп», ЄДРПОУ 44280974, юридична адреса: м. Ірпінь, вул. Садова 31/33, офіс № 40/3.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя: Д. О. Козлов