ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/2064/26 | Головуючий по 1 інстанції
Справа №708/643/26 Категорія: 304090000 | Попельнюх А. О.
| Доповідач в апеляційній інстанції
| Фетісова Т. Л.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2026 року м. Черкаси 

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідач | Фетісова Т. Л.
судді | Сіренко Ю. В., Новіков О. М.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника відповідача адвоката Ульянова С. М. на рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 09.07.2026 (повний текст складено 09.07.2026, суддя в суді першої інстанції Попельнюх А. О.) у цивільній справі за позовом ТОВ «Коллект Центр» до  ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості, 

в с т а н о в и в :

у травні 2026 року ТОВ «Коллект Центр» звернулося до суду з позовом, яким просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором позики № 75463127 від 08.06.2021 у сумі 12 275,96 грн, з яких: за тілом кредиту 3 660,00 грн, за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 8 492,22 грн, інфляційні збитки - 106,90 грн, 3 % річних - 16,84 грн, а також судові витрати, мотивуючи про те, що позивач у справі набув за рядом договорів факторингу у ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів»права вимоги за позикою до боржників, у тому числі, і щодо відповідача ОСОБА_1 на суму, заявлену до стягнення.
Рішенням Чигиринського районного суду Черкаської області від 09.07.2026 позов у справі задоволено з посиланням на обґрунтованість доводів позивача про набуття ним права вимоги щодо стягнення кредитної заборгованості відповідача, яка ним погашена не була.
Представник відповідача адвокат Ульянов С. М. подав на вказане рішення суду 27.07.2026 апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та відхилити позовні вимоги. 
В обґрунтування вказано на те, що суд першої інстанції помилково відхилив аргументи відповідача про необхідність застосування до позовних вимог наслідків спливу строків позовної давності, оскільки на період короновірусної хвороби суди не зупиняли свою діяльність і продовжували здійснювати судочинство, отже у позивача була можливість своєчасно звернутись до суду з позовом про стягнення заборгованості. Крім того, у Черкаському (Чигиринському) районі відсутні бойові дії і Чигиринський районний суд Черкаської області здійснює судочинство без зупинок, отже через воєнний стан перешкод для подачі позову у ТОВ «Коллект Центр» не було.
У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ «Коллект Центр» просила апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції – залишити без змін, оскільки вважає його законним та належним чином обґрунтованим. 
За правилами ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову є вимоги про стягнення 12 275,96 грн. За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим . Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
При розгляді справи встановлено, що 08.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем ОСОБА_1  був укладений договір позики № 75463127 з додатком до нього (а.с. 13-14).
Відповідно до п. 2 договору сума кредиту становить 3 660,00 грн, строк кредитування - 30 днів, знижена процентна ставка визначена у розмірі 1,99 %, яка нараховується за кожен день користування кредитом, процентна ставка за понадстрокове користування позикою - 2,70 % на день.
Відповідно до п. 12 цей договір укладений сторонами дистанційно в електронній формі з використанням ІТС шляхом надсилання позичальнику електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Згідно з п. 5.2. договору позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та правила надання грошових коштів у позику, розміщених на сайті товариства. Інші умови цього правочину регулюються правилами, які є невід`ємною частиною договору (п. 17).
Водночас, як передбачено п. 6.5. правил надання грошових коштів у позику, затверджених протоколом № 11 від 11.02.2021, у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/несвоєчасного повернення позики та процентів, позичальнику на таку неповернуту позику (або її частину) товариство має право нараховувати проценти у розмірі, передбаченому договором позики, за кожний день понадстрокового користування позикою (або її частиною), починаючи з першого дня такого понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики (або її частини) та процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. Позичальник розуміє та погоджується з тим, що нарахування процентів на позику (або її частину) за понадстрокове користування позикою за договором позики не є штрафом, пенею чи будь-якою іншою штрафною санкцією в розумінні чинного законодавства, а застосовується виключно в якості процентної ставки на позику за понадстрокове користування.
Як передбачено п. 6.9. правил позичальник надає свою згоду, що у період з першого дня понадстрокового користування позикою (її частиною) і до дати повного виконання позичальником своїх зобов`язань за договором позики, на суму позики (її частину) нараховуються проценти у розмірі, встановленому договором позики. Сума нарахованих процентів за понадстрокове користування позикою не може перевищувати розміру суми, визначеної Законом України «Про споживче кредитування».
Відповідач ОСОБА_1 підписав договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором le4pDHtXtP (а.с. 13).
Факт перерахування ОСОБА_1 грошових коштів у позику в сумі 3 660,00 грн 08.06.2021 на його платіжну картку, номер платежу 89c97957-187e-4ac3-8964-a99c8e849081, підтверджується даними довідки ТОВ "ФК "Фінекспрес" № КД-000022846/ТНПП від 24.04.2025 (а.с. 15).
Згідно розрахунку заборгованості ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів`станом на 30.12.2021 загальна заборгованість ОСОБА_1 за договором позики № 75463127 з урахуванням сплачених позичальником сум становить 12 152,22 грн та складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 3 660,00 грн та заборгованості за відсотками в сумі 8 492,22 грн.
З даного розрахунку судом установлено, що ОСОБА_1 періодично здійснював оплати за відсотками за договором у загальному розмірі 3 620,07 грн. Остання оплата за відсотками здійснена 22.12.2021 в сумі 248,00 грн. Відсотки за користування позикою нараховані до 22.11.2021 (а.с. 17-19).
Також 30.12.2021 був укладений договір факторингу № 30-12/2021, відповідно до якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило на користь ТОВ «Вердикт капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за договором позики № 75463127 (а.с. 24-28).
Згідно з реєстром боржників до договору факторингу № 30-12/2021від 30.12.2021 та витягу з реєстру боржників до фактора - ТОВ «Вердикт капітал» перейшло право вимоги за договором позики № 75463127 відносно ОСОБА_1 на загальну суму 12 152,22 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту 3 660,00 грн, заборгованість за відсотками на дату відступлення прав вимоги 8 492,22 грн (а.с. 32-36).
10.03.2023 був укладений договір № 10-03/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Вердикт капітал» відступило на користь позивача ТОВ «Коллект центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за договором позики № 75463127 (а.с. 37-47).
Згідно реєстру боржників до договору про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги № 10-03/2023/01від 10.03.2023 до фактора ТОВ «Коллект центр» перейшло право вимоги за договором позики № 75463127 відносно ОСОБА_1 в загальні сумі 12 275,96 грн, з яких тіло кредиту становить 3 660,00 грн, заборгованість за відсотками на дату відступлення прав вимоги 8 492,22 грн, відповідальність за порушення грошового зобов`язання по ст. 625 ЦКУ складає 123,74 грн (а.с. 52-56).
Згідно розрахунків заборгованості ТОВ «Вердикт капітал» та ТОВ «Коллект центр» за договором позики № 75463127 ОСОБА_1 станом на 07.05.2026 заборгував 12 275,96 грн, з яких тіло кредиту становить 3 660,00 грн, заборгованість за відсотками на дату відступлення прав вимоги 8 492,22 грн, 3 % річних в сумі 16,84 грн та інфляційні збитки в сумі 106,90 грн (а.с. 22-23).
Заборгованість відповідача перед позивачем не погашена, що підтверджується розрахунком заборгованості та по суті не заперечується відповідачем, як і факт укладення договору кредиту та його умови.

Правовідносини між сторонами, які виникли на підставі вищенаведених фактичних обставин щодо стягнення кредитного боргу, регламентуються такими правовими нормами.
Згідно положень ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ст. 1056^1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Як передбачено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. 
Відповідно до положень ст.ст.526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установленні строки відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а згідно ст.629 ЦК України - договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Також статтею 204 ЦК України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Апеляційний суд враховує, що частиною першою статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до положень ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Враховуючи викладене вище правове регулювання та встановлені при розгляді цієї справи фактичні обставини, апеляційний суд приходить до висновку про те, що відповідач, як позичальник, отримав кошти за кредитним договором та не повернув їх у визначені строки, сплативши погоджені сторонами відсотки по кредиту, отже має заборгованість, права вимоги щодо стягнення якої наявні у позивача за укладеним договором факторингу.
Крім того, згідно статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входить до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання.
При цьому позивач обґрунтовано нарахував на наявну кредитну заборгованість інфляційні втрати та 3 % річних лише до введення в державі воєнного стану 24.02.2022.
Таким чином відповідні позовні вимоги підлягають до задоволення.
З такими висновками суду першої інстанції в цій справі апеляційний суд погоджується повністю, адже вони підтверджуються наявними доказами та ґрунтуються на встановлених фактичних обставинах та правовому регулюванні правовідносин сторін.
При цьому доказів належного виконання наявних грошових зобов`язань ні перед позивачем у справі, ні перед попередніми кредиторами відповідачем суду взагалі не надано. Також скаржником обґрунтованість нарахування заборгованості як по тілу кредиту (позики) так і по відсоткам у аспекті правильності математичних розрахунків та підстав їх проведення не спростовується та не заперечується.
Нарахувань інфляційних втрат та 3 % річних, здійснених позивачем на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, представник відповідача у поданій апеляційній скарзі під сумнів не ставить.
Заперечень щодо факту укладення кредитного договору чи погодження його умов подана представником відповідача апеляційна скарга не містить та відповідних доказів суду надано не було.
Надавши оцінку аргументам апеляційної скарги про необхідність застосування до позовних вимог у справі наслідків спливу строків позовної давності, апеляційний суд робить такі висновки.
Так за приписами ст. 256 ЦПК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку (ч. 5 ст. 261 ЦК України).
Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). 
За обставин даної справи згідно умов договору позики від 08.06.2021 строк його дії був неодноразово продовжений. Так з розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», вбачається, що відсотки за користування позикою нараховані протягом 90 днів після проведення відповідачем останньої оплати заборгованості за відсотками у сумі 750,19 грн, що відбулася 17.08.2021. 
Позовну заяву до суду подано у травні 2026 року.
При цьому за приписами пунктів 12 та 19 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.
Карантин з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) в державі тривав з 12.03.2020 по 30.06.2023.
Крім того, військовий стан в державі, введений 24.02.2022, який неодноразово продовжувався, триває і на даний час.
Зазначені приписи Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України про зупинення строків позовної давності на час воєнного стану в країні виключені на підставі Закону № 4434-IX від 14.05.2025, який набрав чинності 04.09.2024. 
Тобто до позовних вимог у справі, з урахуванням періоду нарахування заборгованості, не можуть бути застосовані приписи законодавства про наслідки спливу строків позовної давності, оскільки з серпня 2021 року (остання сплата позичальником відсотків по договору) до 30.06.2023 мав місце карантин, як підстава продовження строків позовної давності, а в подальшому та до 04.09.2024 включно – строк позовної давності був зупинений на період воєнного стану.
Оскільки позов із вказаної дати подано до суду у межах трьох років підстав для висновків про пропуск строків позовної давності не має, про що вірно вказав суд першої інстанції.
Апеляційний суд відхиляє посилання апеляційної скарги представника відповідача про те, що ні карантинні заходи ні воєнний стан не чинили фактичних перешкод для подачі позивачем відповідної позовної заяви до Чигиринського районного суду Черкаської області, адже вказані вище приписи законодавства є імперативними щодо зупинення перебігу строку позовної давності та застосовуються незалежно від доведення існування об`єктивних перешкод для своєчасного пред`явлення позовних вимог.
Інших доводів, які б свідчили про те, що спір у справі суд першої інстанції вирішив невірно, подана апеляційна скарга не містить.
Згідно ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Отже рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 09.07.2026 у даній справі належить залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.
На підставі положень ст.141 ЦПК України у зв`язку з відхиленням вимог апеляційної скарги судові витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд справи слід віднести на рахунок державного бюджету у зв`язку із наявністю у відповідача пільг по його сплаті, як у особи з інвалідністю ІІ групи, згідно п.9 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір».
Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

апеляційну скаргу – залишити без задоволення.
Рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 09.07.2026 у даній цивільній справі – залишити без змін.
Судові витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд справи віднести на рахунок державного бюджету.
Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня ухвалення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством. 
Повну постанову складено 25.08. 2026.

Суддя-доповідач   

Судді