Справа №  481/803/26 
Провадж.№ 3/481/228/2026
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.09.2026 м. Новий Буг
Суддя Новобузького районного суду Миколаївської області Вжещ С.І. за участю секретаря судових засідань Юхименко Т.М., законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новий Буг справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з ВП № 1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 
про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст.154 КУпАП,
В С Т А Н О В И В:
11.06.2026 року відносно ОСОБА_2 поліцейським СРПП ВП № 1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області Максименко О.О.складено протокол серії ВАД № 875198 за ч.3 ст.154 КУпАП, за фактом того, що 10.06.2026 о 16:40 год. ОСОБА_2 порушила правила тримання своєї собаки бійцівської породи «Стаф», а саме собака перебувала на вулиці, внаслідок чого собака вкусила неповнолітнього ОСОБА_3 , 2014 року народження за ногу, заподіявши шкоду його здоров`ю.
В судове засідання ОСОБА_2 неодноразово не з`явилась, була належним чином повідомлена про час і місце його проведення, причину неявки не повідомила.
В судовому засіданні законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_3 , ОСОБА_1 підтвердив обставини, викладені в протоколі. 
Заслухавши пояснення законного представника неповнолітнього потерпілого, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_2  наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що 10.06.2026 о 16:40 год. ОСОБА_2 порушила правила тримання своєї собаки бійцівської породи «Стаф», а саме собака перебувала на вулиці(площа Свободи біля будинку 73), внаслідок чого собака вкусила за ногу неповнолітнього ОСОБА_3 , 2014 року народження, який проходив по вулиці, заподіявши шкоду його здоров`ю.
Відповідно до ст. 213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються:1) адміністративними комісіями при виконавчих комітетах сільських, селищних, міських рад;2) виконавчими комітетами (а в населених пунктах, де не створено виконавчих комітетів, - виконавчими органами, що виконують їх повноваження) сільських, селищних, міських рад та їх посадовими особами, уповноваженими на те цим Кодексом;4) районними, районними у місті, міськими чи міськрайонними судами (суддями), а у випадках, передбачених цим Кодексом, місцевими адміністративними та господарськими судами, апеляційними судами, вищими спеціалізованими судами, Верховним Судом;5) органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.
Відповідно до ст. 221 КУпАП судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, частиною другою статті 154 КУпАП.
В редакції, чинній станом на 07.11.2021 року ст. 154 КУпАП складалася з двох частин.
Диспозиція ч. 1 ст. 154 КУпАП передбачала відповідальність за тримання собак і котів у місцях, де це заборонено відповідними правилами, чи понад установлену кількість, чи незареєстрованих собак, або приведення в громадські місця, або вигулювання собак без повідків і намордників (крім собак, у реєстраційних свідоцтвах на яких зроблено спеціальну відмітку) чи в невідведених для цього місцях.
Диспозиція ч. 2 ст. 154 КУпАП передбачала відповідальність за ті самі дії, що спричинили заподіяння шкоди здоров`ю людей або їх майну, а так само повторне протягом року вчинення порушення з числа передбачених частиною першою цієї статті та, відповідно, розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 154 КУпАП належав до компетенції судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів.
На підставі Закону України № 1684-ІХ від 15.07.2021 ст. 154 КУпАП була викладена в новій редакції та, станом на дату складання протоколу про адміністративні правопорушення складалася з трьох частин наступного змісту.
Так, ч. 1 ст. 154 КУпАП передбачає відповідальність за утримання собак і котів у місцях, де це заборонено відповідними правилами, утримання незареєстрованих собак, приведення їх у громадські місця, вигулювання собак без повідків та намордників (крім собак, породи яких не внесені до Переліку небезпечних порід собак) чи в не відведених для цього місцях, а також неприбирання власником тварини її екскрементів під час перебування тварини у громадському місці (крім вигулювання у спеціально відведених для цього місцях).
Частина 2 ст. 154 КУпАП - за дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою повторно протягом року.
А частина 3 ст. 154 КУпАП - за дії, передбачені частиною першою цієї статті, що спричинили заподіяння шкоди здоров`ю людини або її майну.
З аналізу ст. 154 КУпАП в редакціях, що діяли відповідно до та починаючи з 08.11.2021 року, вбачається, що законодавець розширив коло правопорушень, за які настає відповідальність на підставі ч. 1 ст. 154 КУпАП, а також на підставі ч. 2 та 3 ст. 154 КУпАП за наявності відповідних кваліфікуючих ознак - відповідно, повторність вчинення протягом року та спричинення заподіяння шкоди здоров`ю людини або її майну.
При цьому, такі кваліфікуючі ознаки, в редакції ст. 154 КУпАП, що діяла до 08.11.2021 року, були об`єднані в одну частину - ч. 2 ст. 154 КУпАП та за вчинення таких правопорушень законодавцем визначається однаковий рівень відповідальності.
В редакції ст. 154 КУпАП, що діє, починаючи з 08.11.2021, рівень відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 154 КУпАП, за наявності таких кваліфікуючих ознак, була розмежована, а тому ч. 2 ст. 154 КУпАП з 08.11.2021 року фактично була розділена на дві частини - ч. 2 ст. 154 КУпАП (за ознакою повторності вчинення протягом року), ч. 3 ст. 154 КУпАП (за ознакою спричинення заподіяння шкоди здоров`ю людини або її майну).
Разом з тим, ні Законом України № 1684-ІХ від 15.07.2021 року, ні будь-яким іншим законом, не внесені відповідні зміни щодо компетенції органів, уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 154 КУпАП, а тому розгляд справ про адміністративні правопорушення за ч. 3 ст. 154 КУпАП наразі чітко не віднесений до компетенції будь-якого органу.
В той же час, суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.
При цьому, з комплексного та системного аналізу норм КУпАП правопорушення вбачається, що розгляд справ про адміністративні правопорушення, які є більш суспільно-небезпечними за своїми наслідками, а також за наявності кваліфікуючих ознак та вищого рівня відповідальності, відноситься до компетенції суддів районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів.
Як зазначалось вище, розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 154 КУпАП за наявності кваліфікуючої ознаки - спричинення заподіяння шкоди здоров`ю людини або її майну, до внесення змін до ст. 154 КУпАП, відносився до компетенції суддів районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів. Після внесення змін відповідальність за вчинення таких правопорушень посилилась.
Крім того, санкція ч. 3 ст. 154 КУпАП передбачає, накладення штрафу з конфіскацією тварин.
Згідно із ст. 41 Конституції України конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 29 КУпАП конфіскація предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення, полягає в примусовій безоплатній передачі цього предмета у власність держави за рішенням суду.
З огляду на зазначене, справи про адміністративне правопорушення передбачені ч. 3 ст. 154 КУпАП, на думку суду мають розглядатися суддями відповідних районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів у порядку, визначеному КУпАП.
Відповідно до ст.9 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» особа, яка супроводжує тварину, зобов`язана забезпечити безпеку оточуючих людей і тварин, а також майна від заподіяння шкоди супроводжуваною домашньою твариною.
З матеріалів справи вбачається, що винність ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.154 КУпАП, підтверджується: 
- протоколом адміністративне правопорушення серії ВАД №873198 від 11.06.2026 року ; 
- письмовим поясненням ОСОБА_2 : уточнюю, що за вищевказаною адресою я дійсно утримую собаку породи стаффордширський тер`єр (стаф) на кличку Томсон. Тварина протягом дня перебуває на території подвір`я. Випадків, коли б собака самостійно виходила на вулицю, раніше не траплялося. 11.06.2026 року собака зробила підкоп під парканом і без нашого відома вибігла на вулицю. У цей час я перебувала в будинку. Через деякий час до хати забігла дівчинка й почала кричати, що її вкусив мій собака. Окремо зазначаю, що у мого собаки сказ відсутній. Тварина має всі необхідні щеплення, що підтверджується відповідними документами та ветеринарним паспортом. 
- письмові пояснення ОСОБА_1 : я, ОСОБА_1 , є законним представником неповнолітнього потерпілого — мого сина, ОСОБА_3 . З приводу обставин справи можу пояснити наступне. Я дійсно проживаю за вищевказаною адресою. 11 червня 2026 року на мій мобільний телефон зателефонував мій син, ОСОБА_3 . Він повідомив, що на подвір`ї Технікуму його вкусив собака бійцівської породи. Отримавши це повідомлення, я негайно прибув на місце події. Оцінивши стан сина, я невідкладно відвіз його до медичного закладу для надання першої медичної допомоги та фіксації тілесних ушкоджень.
- довідкою з КНП «Новобузька багатопрофільна лікарня» Новобузької міської ради, від 11.06.2026 про те, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 поступив в приймальне відділення о 17:10. Діагноз: вкушена рана лівого стегна.
- копією постанови про закриття кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України від 01.09.2026.
Таким чином, ОСОБА_2 , як власник собаки, що є джерелом підвищеної небезпеки, зобов`язана була стежити за тим, щоб та не спричинила шкоди здоров`ю інших осіб.
Статтею 12 Закону «Про захист тварин від жорстокого поводження» визначено особливості права власності та інших речових прав на тварин, зокрема передбачено, що шкода, заподіяна особі або майну фізичної особи, а також шкода, заподіяна майну юридичної особи твариною, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її утримує.
Таким чином, з огляду на вищевказані норми права та наявні в матеріалах провадження докази, суд дійшов висновку щодо винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.154 КУпАП.
Згідно ст. 252 КУпАП суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
При визначенні виду адміністративного стягнення суд враховує обставини скоєного правопорушення, ступінь його вини, її вік, та інші обставини в їх сукупності, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Відповідно до ст.34 КУпАП обставинами, які пом`якшують відповідальність правопорушника, судом не встановлено.
Відповідно до ст.35 КУпАП обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, також не встановлено.
Враховуючи викладене, суд приходить до переконання, що з метою попередження вчинення аналогічних правопорушень, до правопорушника за доцільне застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі, передбаченому санкцією ч.3 ст. 154 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Щодо застосування додаткового стягнення у вигляді конфіскації тварини, суд враховує наступне.
Так, санкція ч.3 ст. 154 КУпАП передбачає накладення штрафу на громадян від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією тварин і на посадових осіб - від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією тварин.
Разом з тим, передбачене адміністративне стягнення частиною 3 статті 154 КУпАП у виді конфіскації тварин, в даній справі, не відповідає суспільній значимості порушення, з огляду на таке.
Україною ратифіковано Європейську конвенцію про захист домашніх тварин від 13.11.87 Законом N 578-VII (578-18) від 18.09.2013. Згідно з основним принципом Конвенції щодо утримання домашніх тварин, людина має моральне зобов`язання поважати всіх живих істот, і пам`ятаючи про те, що домашні тварини мають особливі стосунки з людиною, ніхто не повинен спричиняти для домашньої тварини непотрібного болю, страждання або пригнічення, ніхто не повинен залишати домашньої тварини.
Вилучення собаки у господаря (конфіскація) позбавить тварину турботи, причинить біль, страждання та пригнічення, що у свою чергу, буде суперечити основним принципам ратифікованої Конвенції та буде суперечити поглядам на гуманне поводження з тваринами, яке закріплене в статті 4 Законі України "Про захист тварин від жорстокого поводження".
Суд звертає увагу, що Конвенція наголошує на необхідності забезпечення добробуту тварин, а не на покаранні тварин за дії їхніх власників.
Конфіскація має бути останнім засобом і застосовуватися лише тоді, коли інші заходи не можуть забезпечити належний догляд або коли тварина знаходиться у безпосередній небезпеці.
Враховуючи обставини справи, суд вважає, що накладення додаткового стягнення у виді конфіскації тварини призведе до погіршення якості життя тварини, буде надмірним та вочевидь не сприятиме вихованню та виправленню особи, що притягається до відповідальності.
Крім цього, згідно вимог ст. 40-1 КУпАП та п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_2 підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 665,60 гривень.
Керуючись ст. 40-1, 276-280, 283-285 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд
П О С Т А Н О В И В:
ОСОБА_2 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП і накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень (Отримувач: Новобузька міська тг Миколаїв.ГУК/тг м.Новий Буг/21081100 Код отримувача: ЄДРПОУ 37992030 Банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.) Номер рахунку (IBAN) UA478999980313000106000014436 Код класифікації доходів бюджету 21081100)
Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави в особі Державної судової адміністрації України судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок (Отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106 Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783 Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП) Рахунок отримувача: UA908999980313111256000026001 Код класифікації доходів бюджету: 22030106).
Постанову може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду особою, щодо якої її винесено, протягом десяти днів з дня її винесення.
Роз`яснити особі, що штраф має бути сплачений нею не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Після закінчення строку для добровільної сплати штрафу, постанова підлягає примусовому виконанню та надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби, у зв`язку з чим, з особи підлягає стягненню подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначеного правопорушення, розмір яких визначається Кабінетом Міністрів України.
Строк пред`явлення постанови до примусового виконання становить три місяці з наступного дня після набрання нею законної сили.

Суддя С.І. Вжещ