Справа № 930/1063/26
Провадження №2/930/1055/26 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(заочне)
23.07.2026 року       Немирівський районний суд
Вінницької області
в складі головуючого судді:     Алєксєєнка В.М.
при секретарі:       Загребельному С.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Немирів в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
В С Т А Н О В И В :
Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» Грибанов Д.В. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
У позовній заяві просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 928576016 від 20 лютого 2025 року у загальному розмірі 18 269,52 грн, з яких: 5 100,00 грн - заборгованість за основною сумою кредиту, 10 313,52 грн - заборгованість за процентами, 306,00 грн - заборгованість за комісією та 2 550,00 грн - неустойка, а також понесені судові витрати.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20 лютого 2025 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 928576016 в електронній формі відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію».
На виконання умов кредитного договору первісний кредитор надав відповідачу кредитні кошти, а відповідач, у свою чергу, зобов`язався своєчасно повернути отриманий кредит, сплатити проценти за користування ним, комісію та інші платежі, передбачені договором.
Позивач зазначає, що відповідач свої договірні зобов`язання належним чином не виконав, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у загальному розмірі 18 269,52 грн, яка складається із заборгованості за основною сумою кредиту, процентами, комісією та неустойкою.
Крім того, позивач зазначає, що право вимоги за кредитним договором неодноразово відступалося. Так, 22 квітня 2025 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу № МВ-ТП/32, відповідно до якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшли права вимоги за кредитними договорами, визначеними у відповідному реєстрі прав вимоги.
У подальшому, 29 грудня 2025 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 29/1225-01, відповідно до умов якого позивач набув право грошової вимоги до боржників, визначених у реєстрі прав вимоги.
На підтвердження переходу права вимоги позивач посилається на договори факторингу та витяг з Реєстру прав вимоги № 1 від 29 грудня 2025 року, відповідно до якого до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 928576016 у сумі 18 269,52 грн, з яких: 5 100,00 грн - заборгованість за основною сумою кредиту, 10 313,52 грн - заборгованість за процентами, 306,00 грн - комісія та 2 550,00 грн - неустойка.
Позивач зазначає, що після відступлення права вимоги відповідач не здійснив жодного платежу ні на користь нового кредитора, ні на користь попередніх кредиторів, а з моменту набуття права вимоги, тобто з 29 грудня 2025 року, позивач не здійснював нарахування жодних штрафних санкцій.
Посилаючись на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором та набуття права вимоги на підставі договорів факторингу, позивач просить задовольнити позов у повному обсязі.
Ухвалою від 07.05.2026 судом відкрито провадження, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 
Відповідач ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду шляхом надсилання повісток за зареєстрованим місцем проживання та розміщенням оголошення на офіційному сайті суду відповідно до ч.11 ст. 128 ЦПК України, в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, правом на подання відзиву по справі не скористався, будь-яких клопотань та заяв не надіслав, а тому суд прийшов до висновку про розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалення заочного рішення.
Представник позивача в прохальній частині позовної заяви просить розглядати справу за його відсутності, а також у разі неявки відповідача у судове засідання не заперечує проти заочного розгляду справи.
З урахуванням положень ст.ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та провести заочний розгляд справи.
За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд установив, що 20 лютого 2025 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 928576016 в електронній формі відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію».
Умовами договору передбачалося надання відповідачу кредитних коштів із покладенням на нього обов`язку повернути отриману суму кредиту, сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі, визначені договором.
Матеріали справи містять кредитний договір, паспорт споживчого кредиту, договори факторингу, реєстри прав вимоги та інші документи, які підтверджують виникнення зобов`язання відповідача та безперервний перехід права вимоги від первісного кредитора до позивача.
Так, судом встановлено, що 22 квітня 2025 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № МВ-ТП/32, відповідно до якого право вимоги за кредитними договорами перейшло до ТОВ «Таліон Плюс».
У подальшому 29 грудня 2025 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 29/1225-01, за умовами якого до позивача перейшло право вимоги до боржників, зазначених у Реєстрі прав вимоги.
Згідно з витягом із Реєстру прав вимоги № 1 від 29 грудня 2025 року до позивача перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 928576016.
Відповідач доказів виконання зобов`язань за кредитним договором або доказів, які б спростовували належність позивачу права вимоги, суду не надав.
Відповідно до статей 509, 512, 514, 526, 527, 530, 610, 611, 1048, 1049, 1054 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, а до нового кредитора переходять права первісного кредитора у тому обсязі та на тих умовах, які існували на момент переходу права вимоги.
За таких обставин суд приходить до висновку, що позивач є належним кредитором у спірних правовідносинах та має право звернутися до суду з даним позовом.
Щодо стягнення основної суми кредиту
Із матеріалів справи вбачається, що позивач просить стягнути з відповідача 5 100,00 грн заборгованості за основною сумою кредиту.
Доказів повернення відповідачем отриманих кредитних коштів або їх частини матеріали справи не містять, відповідачем таких доказів також не подано.
З огляду на викладене, суд доходить висновку, що вимога позивача про стягнення 5 100,00 грн основного боргу є законною, обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Щодо стягнення процентів
Відповідно до статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання процентів від суми позики лише у порядку та строки, визначені договором.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 дійшла висновку, що після спливу визначеного договором строку кредитування або після пред`явлення вимоги відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти припиняється.
Із наданого позивачем розрахунку вбачається, що сума процентів, заявлена до стягнення, становить 10 313,52 грн.
Разом із тим судом встановлено, що після набуття права вимоги позивач не здійснював нарахування штрафних санкцій, а заявлений до стягнення розмір процентів сформований первісним кредитором до моменту відступлення права вимоги.
Оскільки матеріали справи містять розрахунок заборгованості, який підтверджує розмір процентів, нарахованих відповідно до умов договору, а відповідач не подав доказів їх сплати чи неправильності здійсненого розрахунку, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача процентів у заявленому позивачем розмірі 10 313,52 грн.
Щодо вимоги про стягнення комісії
Позивач просить стягнути з відповідача комісію за надання кредиту у розмірі 306,00 грн.
Разом із тим суд звертає увагу, що паспортом споживчого кредиту, який є складовою матеріалів справи, визначено комісію за надання кредиту у розмірі 120,00 грн.
Крім того, відповідно до пункту 7.5 кредитного договору від 20.02.2025 позичальник зобов`язаний сплатити комісію за надання кредиту не пізніше останнього дня дисконтного періоду кредитування, а саме 22.03.2025. У випадку отримання протягом дисконтного періоду додаткових траншів комісія за видачу таких траншів підлягає сплаті в першу після їх отримання обов`язкову дату платежу, але не пізніше останнього дня дисконтного періоду кредитування.
Разом із тим позивачем не надано суду доказів того, що відповідачу фактично надавалися додаткові транші, за які могла бути нарахована додаткова комісія, а також не надано розрахунку, який би пояснював формування заявленої до стягнення суми 306,00 грн.
За таких обставин суд вважає, що належними доказами підтверджено лише виникнення обов`язку зі сплати комісії у розмірі 120,00 грн, визначеному паспортом споживчого кредиту та умовами кредитного договору.
У зв`язку з цим вимога про стягнення комісії підлягає задоволенню частково - у сумі 120,00 грн, а в частині стягнення 186,00 грн комісії слід відмовити як недоведеній.
Щодо стягнення неустойки
Позивач просить стягнути з відповідача 2 550,00 грн неустойки.
Разом із тим суд враховує положення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, відповідно до яких у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Кредитний договір укладено 20 лютого 2025 року, тобто під час дії воєнного стану, а заявлена позивачем неустойка нарахована саме за порушення відповідачем грошового зобов`язання.
За таких обставин суд доходить висновку, що правові підстави для стягнення з відповідача неустойки відсутні, у зв`язку з чим у задоволенні цієї позовної вимоги слід відмовити.
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 662,40 грн, що підтверджується наявною у матеріалах справи квитанцією.
Суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог. Із заявленої до стягнення суми 18 269,52 грн суд визнав обґрунтованими вимоги про стягнення 15 533,52 грн, а саме: 5 100,00 грн заборгованості за основною сумою кредиту, 10 313,52 грн заборгованості за процентами та 120,00 грн комісії за надання кредиту. У задоволенні вимог про стягнення 186,00 грн комісії та 2 550,00 грн неустойки суд відмовляє.
Таким чином, позов задоволено на 85,02 % від заявлених вимог (15 533,52 грн / 18 269,52 грн ? 100 %), а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 2 263 грн 60 коп. (2 662,40 грн ? 15 533,52 грн ? 18 269,52 грн = 2 263,60 грн).
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.12, 13, 80, 81, 89, 128, 141, 223, 247, 258, 259, 264, 265, 268, 274-279, 280-284 ЦПК України, згідно ст.ст. 11, 509, 512, 514, 516, 525,526,530,551,599,610,611,615, 625 629,1050,1054 ЦК України, суд -
ВИРІШИВ:
Позовні вимоги задовольнити частково. 
Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № 928576016 від 20 лютого 2025 року у загальному розмірі 15 533 (п`ятнадцять тисяч п`ятсот тридцять три) гривні 52 копійки, яка складається з: 5 100,00 грн - заборгованості за основною сумою кредиту; 10 313,52 грн - заборгованості за процентами; 120,00 грн - комісії за надання кредиту.
Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судовий збір у розмірі 2 263 (дві тисячі двісті шістдесят три) гривні 60 копійок.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Заочне рішення може бути переглянуте Немирівським районним судом Вінницької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причи.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: В.М. Алєксєєнко