Справа № 686/19243/26
Провадження № 2-а/686/323/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2026 року 

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області
в складі: головуючої - судді Порозової І.Ю.,
за участі секретаря Кшановської Є.З.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача –Мартьянової Р.А.,
представника відповідача Мельничук О.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хмельницького справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області про скасування рішення про примусове видворення за межі території України,-

встановив:

В червні 2026 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області про скасування рішення про примусове видворення за межі території України.
В обґрунтування позову позивач вказав, що 26 червня 2026 року Управлінням Державної міграційної служби в Хмельницькій області відносно громадянина РФ ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було прийнято рішення № 6801100100000888 про примусове видворення з України. В даному рішенні зазначається, що 26.06.2026 року було виявлено ОСОБА_1 , який востаннє прибув на територію України 24.02.2022 року та порушив правила перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, а саме: проживав без документів на право проживання (перебування), в тому числі за недійсним паспортом громадянина російської федерації для виїзду за кордон, який закінчився 17.02.2025 року, та який на момент виявлення особи відсутній. Позивач наголошує, що паспортний документ серії НОМЕР_1 (термін дії до 17.02.2025 р.) був наявний, однак забрати його дозволили лише після складання адміністративних документів, що підтверджується Актом передавання майна на зберігання від 26.06.2026 р. Вважає, що рішення про примусове видворення від 26.06.2026 р. прийняте без належних на це правових підстав, є передчасним, протиправним, незаконним та підлягає скасуванню, оскільки порушення вимог Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» було зумовлене непереборними обставинами, а саме об`єктивною неможливістю оформити посвідку на постійне проживання після 28.02.2022 р. у зв`язку із загальним зупиненням строків надання адміністративних послуг та видачі документів дозвільного характеру. Така неможливість прямо випливає з дії Постанови КМУ від 28.02.2022 р. №?165 та Постанови КМУ від 01.11.2022 р. №1232 «Деякі питання надання Державною міграційною службою адміністративних послуг в умовах воєнного стану», які заблокували процедури оформлення документів для громадян РФ. 
В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, просили його задовольнити. Позивач пояснив, що ще у 2021 році приїхавши в Україну, де він народився і виріс і де проживали його батьки, він подав заяву про надання дозволу на імміграцію та отримав такий 16.11.2021 року. Очікуючи вказаний дозвіл, він залишив Україну, оскільки термін його легального перебування в країні завершувався та знову в`їхав в Україну, вже маючи відповідний дозвіл 24.02.2022 року. Однак, через повномасштабне вторгнення було змінено законодавство та заборонено видавати дозвільні документи громадянам росії та білорусії, водночас здійснюючи догляд за важко хворою мамою він не міг виїхати з країни, тому постійно звертався до компетентних органів з питання узаконення свого перебування в країні територіального походження. На одне з таких звернень надійшло повідомлення про продовження строку дії дозволу на іміграцію на одник рік, а всі подальші заяви не приймалися, він отримував усні відмови у зв`язку з відсутністю визначеної процедури.
Представник відповідача позов не визнала, просила відмовити у його задоволенні, вважає, що рішення про примусове видворення позивача до країни походження є законним і обґрунтованим, оскільки у позивача закінчився строк дії паспорту для виїзду за кордон, будь яких документів, що б надавали право на проживання в Україні у нього немає, а тому його перебування в країні є незаконним.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 народився в м. Одеса, ІНФОРМАЦІЯ_1 .
16.11.2021 ОСОБА_1 отримав дозвіл на імміграцію в Україну.
24 лютого 2022 року ОСОБА_1 здійснив в`їзд на територію України в пункті пропуску державного кордону України «Бачівськ», по паспортному документу Російської Федерації серії №75 0747256,з терміном дії до 17.02.2025 року. Мета в`їзду – імміграція, підстава: дозвіл на імміграцію в Україну УДМС України в Хмельницькій області від 18.11.2021 року № 68014200064598.
Приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Лучковською Т.М. заведено спадкову справу №11/2023 за зверненням ОСОБА_1 , а його заяву приєднаного до спадкової справи, що залишилась після смерті матері ОСОБА_2 , що підтверджуються свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 виданого 28.02.2023 р. Хмельницьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Хмельницькому районі Хмельницької області ЦМУМЮ (м. Київ) та листом нотаріуса Лучковської Т.М. від 28.06.2023 року №142/02-14.
Єдиним спадкоємцем майна ОСОБА_2 є ОСОБА_1 
26.06.2026 працівниками правоохоронних органів було доставлено ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області, який перебуває на території України з порушенням міграційного законодавства. 
26.06.2026 Управлінням щодо ОСОБА_1 було складено протокол про вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.203 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.
Крім того, 26.06.2026 Управлінням винесено рішення про примусове видворення з України. 
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 13.12.2023 року, справа №686/25939/23 визнано протиправним та скасовано рішення Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області від 18.09.2023 року про примусове повернення ОСОБА_1 до країни походження або третьої країни.
Згідно із частинами першою, другою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
В силу вимог частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із частиною першою статті 33 Конституції України кожному хто на законних підставах перебуває на території України, гарантуються свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Статтею 26 Конституції України визначено, що іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.
Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначає Закон України від 22 вересня 2011 року № 3773-VI «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (далі Закон №3773-VI). Порядок імміграції в Україну іноземців та осіб без громадянства регулюється Законом України «Про імміграцію» від 07.06.2001 № 2491-III (далі Закон №2491-III).
Згідно із частиною першою статті 26 Закону № 3773-VI Іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство України з прикордонних питань про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.
Відповідно до частини 3 статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, або орган охорони державного кордону на підставі відповідного рішення суду має право розміщувати іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першій цієї статті, у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.
Відповідно до частини 4 статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.
Порядок оформлення посвідки на постійне проживання регулюється Порядком оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженого, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2018 року № 321.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року. Дотепер він триває.
У зв`язку із введенням воєнного стану та бойовими діями Постановою Кабінету Міністрів України «Про зупинення строків надання адміністративних послуг та видачі документів дозвільного характеру» №165 від 28 лютого 2022 року зупинено строки надання адміністративних послуг суб`єктами їх надання та видачу дозвільними органами документів дозвільного характеру на час воєнного стану в Україні. Як наслідок органи Державної міграційної служби України призупинили розгляд звернень громадян Російської Федерації із заявами про оформлення будь-яких дозвільних документів.
Поставною Кабінету міністрів України «Про зупинення строків надання адміністративних послуг та видачі документів дозвільного характеру» від 28 лютого 2022 р. № 165 зупинено строк надання, крім строків надання адміністративних послуг у сферах державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців, державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державної реєстрації актів цивільного стану, суб`єктами (особами), що провадять діяльність під час воєнного стану, адміністративних послуг суб`єктами їх надання та строки видачі дозвільними органами документів дозвільного характеру на час воєнного стану в Україні (крім надання адміністративних послуг у сфері будівництва, визначених Законом України Про регулювання містобудівної діяльності).
Постановою КМУ від 01.11.2022 року №1232 «Деякі питання надання Державною міграційною службою адміністративних послуг в умовах воєнного стану» (в редакції від 12.09.2023) визначено: у разі звернення громадянина Російської Федерації із заявою про оформлення дозволу на імміграцію, продовження строку перебування, оформлення посвідок на постійне проживання, оформлення (у тому числі замість втрачених або викрадених) та обмін посвідок на тимчасове проживання територіальний орган/територіальний підрозділ Державної міграційної служби інформує про відмову в прийнятті документів до набрання чинності законом щодо врегулювання відносин за участю осіб, пов`язаних з державою-агресором.
Відповідно до абзацу 3 пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання надання Державною міграційною службою адміністративних послуг в умовах воєнного стану» №1232 від 01 листопада 2022 року, у разі звернення громадянина російської федерації із заявою про оформлення дозволу на імміграцію, продовження строку перебування, оформлення посвідок на постійне проживання, оформлення (у тому числі замість втрачених або викрадених) та обмін посвідок на тимчасове проживання територіальний орган/територіальний підрозділ Державної міграційної служби інформує про відмову в прийнятті документів до набрання чинності законом щодо врегулювання відносин за участю осіб, пов`язаних з державою-агресором.
Суд звертає увагу, що пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України №1232 від 01 листопада 2022 року передбачено, що зазначені у пункті 1 цієї постанови обмеження не поширюються на: осіб, що мають законні підстави для оформлення дозволу на імміграцію та посвідки на постійне проживання, передбачені пунктами 4, 6 та 9 частини другої та пунктами 1, 2 та 4 частини третьої статті 4 Закону України «Про імміграцію».
Як вбачається з дозволу на імміграцію від 16 листопада 2021 року виданого УДМС в Хмельницькій області позивачу, такий виданий йому на підставі пункту 3 частини третьої статті 4 Закону України «Про імміграцію».
Вказане свідчить про те, що порушення відповідачем Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» обумовлено зупиненням строків надання адміністративних послуг та видачі документів дозвільного характеру.
Аналізуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що порушення відповідачем Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» обумовлено непереборними обставинами, а неможливість оформити посвідку на постійне проживання в Україні обумовлена зупиненням строків надання адміністративних послуг та видачі документів дозвільного характеру.
Суд констатує, що примусове видворення іноземця має бути виключно законним і справедливим. Воно не повинно ставати наслідком бюрократичних помилок чи недоліків.
Статтею 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
За змістом пункту 1 частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у Постанові від 01 лютого 2024 року у справі №344/9604/23 зазначає, що навіть в умовах воєнного стану для суб`єкта владних повноважень обов`язок застосування принципів статті 2 КАС України не скасовується, а навпаки набуває особливого значення, зокрема коли йдеться про застосування пропорційності обмежень в умовах гостроти становища в країні (військової агресії) щодо осіб, яких вони стосуються.

У разі застосування до особи процедури примусового повернення, видворення тощо, державні органи (ДМС) зобов`язані перевірити чи не порушуватимуть такі процедури універсального й абсолютного принципу заборони вислання. Така перевірка передбачає оцінку ризику, яка має проводитися ex nunc, тобто станом на момент прийняття рішення та повинна концентруватися на передбачуваних наслідках повернення заявника в країну походження з урахуванням загальної ситуації в цій країні та особистих обставин заявника. 

Верховний Суд зазначає, що під час перевірки рішення ДМС про примусове повернення до країни походження, або третьої країни з підстав зазначення інформації у зверненні Управління стратегічних розслідувань, суди, керуючись вимогами статті 2 КАС України, повинні враховувати справедливий баланс інтересів держави і заявника, наявність тривалих сімейних зв`язків та відповідних наслідків для сімейного життя позивача, а також наявність чи відсутність антисоціальної поведінки, правопорушень та кримінально-караних діянь, які загрожують суспільству.
Аналізуючи усі вищевикладені доводи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідачем під час прийняття оспорюваного рішення не дотримано вимог Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», не з`ясовано усі дійсні обставини, зокрема наданого дозволу на імміграцію в Україну від 16.11.2021 р., причин не надання права на постійне проживання у подальшому, того факту, що позивач народився, виріс та здобував освіту в Україні, наявності відкритої спадкової справи, постійного місця проживання, законослухняної поведінки особи. 
На підставі викладеного, суд вважає, що позов ОСОБА_1 про скасування рішення про примусове видворення підлягає задоволенню.
Керуючись ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст. ст. 2, 8-10, 121, 241-246, 271, 272, 289, 297 КАС України, суд –

УХВАЛИВ:
Позов задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Управління Державної міграційної служби в Хмельницькій області № 6801100100000888 від 26.06.2026 року про примусове видворення з України громадянина РФ ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення суду складено 10.07.2026 року.

Суддя Хмельницького міськрайонного суду Інна Порозова