Справа № 206/2745/25
№ 2/183/2422/26
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2026 року Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:

головуючої судді Сороки О.В.,
секретаря судових засідань Григорьєвої В.С.,

розглянувши в письмовому, спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЙС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
в с т а н о в и в:
Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» (далі - ТОВ «ФК «ЕЙС», Позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 05.06.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіплюс» та ОСОБА_1 (далі - Відповідач) було укладено Договір про споживчий кредит № 142562. 
Відповідно до п. 2.2.1 Сума (загальний розмір) кредиту становить 15 585,00 грн. надається в наступному порядку: у розмірі 1129,07 грн. - для погашення заборгованості позичальника за договором про споживчий кредит № 141224 від 23.05.2024 року, що був укладений з Кредитодавцем; у розмірі 10 871,38 грн. - на картковий номер позичальника НОМЕР_1 у розмірі 3584,55 грн. шляхом погашення заборгованості позичальника за комісією, нарахованою згідно п.2.5 індивідуальної частини.
Відповідно до умов вказаного договору Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіплюс» надало відповідачу кредитні кошти у розмірі 15 585 грн. 00 коп., а відповідач зобов`язався повернути отриманий кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами та інші платежі, передбачені договором.
10.10.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіплюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» було укладено Договір факторингу № 10102024, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіплюс» відступило, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» набуло права вимоги до боржників, визначених у Реєстрі боржників, що підтверджується Актом приймання-передачі Реєстру боржників.
Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 10102024 від 10.10.2024 року ТОВ «ФК «ЕЙС» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за Договором про споживчий кредит № 142562 від 06.06.2024 року.
Позивач наголошує, що відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим станом на 25.03.2025 року утворилася заборгованість за Договором про споживчий кредит № 142562 від 05.05.2024 року у загальному розмірі 20 816 грн. 95 коп., яка складається із:
-заборгованості за тілом кредиту – 13 309 грн. 74 коп.;
-заборгованості за процентами за користування кредитом - 6807 грн. 21 коп.;
-заборгованості за комісією за користування кредитом - 700 грн. 00 коп.
У зв`язку з викладеним позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за Договором про споживчий кредит № 142562 від 05.06.2024 року станом на 25.03.2025 року у загальному розмірі 20 816 грн. 95 коп., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту – 13 309 грн. 74 коп.; заборгованості за процентами за користування кредитом - 6807 грн. 21 коп.; заборгованості за комісією за користування кредитом - 700 грн. 00 коп.
Процесуальні дії у справі.
Ухвалою Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 липня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження по справі з викликом сторін (а.с.79).
Позиція сторін в судовому засіданні.
В судове засідання представник позивача не з`явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутність, одночасно позов підтримав, просить задовольнити позов у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач відзив на позов не подала, відповідач та адвокат відповідач повторно в судове засідання не з`явилися, повідомлені належним чином про розгляд справи, причина неявки суду не відома, а тому у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд з погодження позивача, провів заочний розгляд справи, за наявними у справі доказами.
На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.
Суд, дослідивши подані докази, з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку.
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Судом встановлено, що 05.06.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіплюс» та ОСОБА_1 було укладено Договір про споживчий кредит № 142562.
Відповідно до п. 2.2.1 Сума (загальний розмір) кредиту становить 15 585,00 грн. надається в наступному порядку: у розмірі 1129,07 грн. - для погашення заборгованості позичальника за договором про споживчий кредит № 141224 від 23.05.2024 року, укладеним з Кредитодавцем, у розмірі 10 871,38 грн. - на картковий номер позичальника НОМЕР_1 , у розмірі 3584,55 грн. шляхом погашення заборгованості позичальника за комісією, нарахованою згідно п.2.5 індивідуальної частини.
Процентна ставка 300% річних, тип процентної ставки – фіксований.
Комісія за надання кредиту, відповідно до п.2.5 Договору, складає 3584, 55 грн., що нараховується та підлягає оплаті одноразово в день укладення цього Договору за ставкою 23% від загальної суми кредиту за рахунок власних коштів Позичальника або за рахунок кредиту, якщо це передбачено п.2.2.1 цієї індивідуальної частини.
Відповідно до п.2.4 Договору знижений тариф комісії за управління та обслуговування кредиту складає 100 грн., стандартний базовий тари комісії за управління та обслуговування кредиту становить 100 грн.
Відповідно до п.2.6 вказаного договору Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіплюс» надало відповідачу кредит у розмірі 15 585 грн. 00 коп. строком на 126 календарних днів, тобто з 05.06.2024 року по 09.10.2024 року. Позичальник, у свою чергу, зобов`язався повернути отримані кредитні кошти, сплачувати проценти за користування кредитом та інші платежі, передбачені договором (а.с. 19-22).
Вказаний договір було підписано відповідачем ОСОБА_1 електронним підписом, створеним за допомогою одноразового ідентифікатора 2d338db0 та підтверджується на кожній сторінці договору.
З матеріалів справи вбачається, що згідно з графіком платежів, який є невід`ємною частиною Договору про споживчий кредит № 142562 від 05.06.2024 року, загальна сума кредиту за договором складала 15 585 грн. 00 коп. (зворот а.с. 22).
Крім того, ТОВ «ФК «Кредитплюс» надав довідку про те, що «ФК «Контрактовий дім» підтвердив факт зарахування на картковий рахунок № НОМЕР_2 грошових коштів у сумі 10 871,40 грн. 05.06.2024 року на ім`я ОСОБА_1 (а.с.42).
З наданої картки обліку виконання договору № 142562 по рахунку відповідача також вбачається, що у період з 05.06.2024 року по 09.10.2024 року на рахунок ОСОБА_1 було зараховано грошові кошти у сумі 15585 грн. 00 коп. та загальна сума фінансового активу на 09.10.2024 року становить 20 816,95 грн. (а.с. 47-48). 
Згідно виписки, наданої ТОВ «ФК «ЕЙС», станом на 25.03.2025 року утворилася заборгованість за Договором про споживчий кредит № 142562 від 05.05.2024 року у загальному розмірі 20 816 грн. 95 коп., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту – 13 309 грн. 74 коп.; заборгованості за процентами за користування кредитом - 6807 грн. 21 коп.; заборгованості за комісією за користування кредитом - 700 грн. 00 коп.
Судом встановлено, що різниця між сумою кредиту, визначеною договором (15 585 грн. 00 коп.), та сумою коштів, фактично зарахованих на картковий рахунок відповідача (1200 грн. 45 коп.), обумовлена утриманням передбаченої договором комісії за надання кредиту у розмірі 3 584 грн. 55 коп., що прямо узгоджується з графіком платежів, який є складовою частиною кредитного договору (зворот а.с. 22).
Отже, суд доходить висновку, що первісний кредитор належним чином виконав взяті на себе зобов`язання щодо надання кредиту, а відповідач отримала кредитні кошти та набула обов`язку виконувати умови укладеного договору.
Матеріалами справи також підтверджено, що 10.10.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіплюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» було укладено Договір факторингу № 10102024, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіплюс» передало (відступило) Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» належні йому права вимоги до боржників, визначених у реєстрі боржників.
Факт переходу права вимоги підтверджується Договором факторингу № 10102024, Актом приймання-передачі реєстру боржників та Витягом з реєстру боржників до вказаного договору, згідно з яким ТОВ «ФК «ЕЙС» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за Договором про споживчий кредит № 142562 від 05.06.2024 року (а.с. 23-28).
Позивач зазначає, що станом на 25.03.2025 року за відповідачем рахується заборгованість у загальному розмірі 20 816 грн. 95 коп., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту – 13 309 грн. 74 коп.; заборгованості за процентами за користування кредитом - 6807 грн. 21 коп.; заборгованості за комісією за користування кредитом - 700 грн. 00 коп.
Оскільки позивач наполягає на наявності у відповідача заборгованості за кредитним договором та необхідності її стягнення в судовому порядку, а відповідач своїх заперечень щодо заявлених вимог суду не надав, між сторонами виник спір, який підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства.
Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.
Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а воля сторін виражена за допомогою електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Згідно зі ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
За змістом ст.ст. 627, 628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.
Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Порядок укладення електронних договорів регулюється Законом України «Про електронну комерцію».
Так, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно із ч.ч. 3, 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідь особи про прийняття пропозиції укласти електронний договір може бути надана шляхом надсилання електронного повідомлення, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону, або шляхом вчинення дій, що вважаються прийняттям такої пропозиції.
Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями та підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 року у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 року у справі № 404/502/18 та від 07.10.2020 року у справі № 127/33824/19.
Судом встановлено, що 05.06.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіплюс» та було укладено Договір про споживчий кредит № 142562, який підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором 2d338db0.
Таким чином, суд доходить висновку, що між сторонами було укладено належний та дійсний кредитний договір у письмовій (електронній) формі.
Відповідно до презумпції правомірності правочину, закріпленої статтею 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Матеріали справи не містять доказів визнання недійсним Договору про споживчий кредит № 142562 від 05.06.2024 року, а тому суд виходить із його чинності та обов`язковості для сторін.
Суд вважає, що позивачем доведено факт отримання відповідачем кредитних коштів за Договором про споживчий кредит № 142562 від 05.06.2024 року.
Таким чином, суд доходить висновку, що первісний кредитор належним чином виконав свої зобов`язання щодо надання кредиту, а відповідачка отримала кредитні кошти та набув обов`язку виконувати умови укладеного договору.
Матеріалами справи також підтверджено, що 05.06.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіплюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» було укладено Договір факторингу № 10102024.
Відповідно до ст.ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок відступлення права вимоги за правочином, а до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, які існували на момент переходу цих прав.
Згідно з Витягом з Реєстру боржників до Договору факторингу № 10102024 від 10.10.2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за Договором про споживчий кредит № 142562 від 05.06.2024 року.
Отже, позивач є належним кредитором у спірних правовідносинах та має право вимагати виконання відповідачем взятих на себе договірних зобов`язань.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Згідно зі ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання, а боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа надає грошові кошти позичальнику, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За змістом ст.ст. 1048, 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути суму кредиту та сплатити проценти у розмірі і порядку, встановлених договором.
Судом встановлено, що відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, отримані кредитні кошти не повернула, у зв`язку із чим станом на 25.03.2025 року утворилася заборгованість.
Щодо вимог про стягнення процентів суд зазначає наступне.
Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12 та від 04.07.2018 року у справі № 310/11534/13-ц дійшла висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування.
Судом встановлено, що строк користування кредитом за Договором про споживчий кредит № 142562 від 05.06.2024 року становив 126 календарні дні, тобто з 05.06.2024 року по 09.10.2024 року.
З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що проценти у розмірі 13309 грн. 74 коп. були нараховані в межах погодженого сторонами строку кредитування. 
Враховуючи викладене, суд доходить висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача заборгованості за процентами у розмірі 13309 грн. 74 коп.
Щодо вимоги про стягнення комісії суд зазначає наступне.
Згідно з умовами Договору про споживчий кредит № 142562 від 05.06.2024 року та графіком платежів сторони погодили сплату комісії за користування кредитом.
Оскільки матеріалами справи підтверджено наявність заборгованості по комісії у розмірі 700 грн. 00 коп., а відповідачем доказів її сплати суду не надано, суд вважає зазначену вимогу обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.
Таким чином, аналізуючи наявні у справі докази в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» є доведеними, обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі шляхом стягнення з відповідача заборгованості за Договором про споживчий кредит № 142562 від 05.06.2024 року у загальному розмірі 20 816 грн. 95 коп.
Суд також зауважує, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд даної цивільної справи по суті, в судове засідання не з`явився, відзиву на позов не подав та доказів на спростування позовних вимог не надав, що дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
Розподіл судових витрат між сторонами.
Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, серед іншого, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання такої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді, інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду, допомога, пов`язана зі збором доказів, вартість послуг помічника адвоката та інша правнича допомога, пов`язана зі справою.
Положеннями ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
З аналізу наведених норм процесуального законодавства вбачається, що документально підтверджені витрати на професійну правничу допомогу підлягають компенсації стороні, на користь якої ухвалене рішення. Водночас суд не зобов`язаний присуджувати стороні всі понесені нею витрати на правничу допомогу, якщо встановить, що їх розмір є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи складність справи, обсяг виконаної роботи, витрачений адвокатом час та значення спору для сторони.
Отже, в матеріалах справи наявний Договір про надання правничої допомоги № 04/02/25-01 від 04.02.2025 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» та Адвокатським бюро «Тараненко та партнери».
Згідно з п.п. 3.1, 3.2 вказаного Договору отримання винагороди Адвокатським бюро за надання правничої допомоги відбувається у формі гонорару. При визначенні розміру гонорару враховуються обсяг та час роботи, необхідні для належного виконання доручення, ступінь складності правових питань, важливість доручення для клієнта, професійний досвід та репутація адвокатського бюро та інші обставини.
Відповідно до п. 3.3 Договору гонорар складається із суми вартості послуг, тарифи яких визначені Додатком № 1 до Договору (зворот а.с. 60).
Пунктом 3.4 Договору передбачено, що після належного виконання доручення Адвокатське бюро надає клієнту Акт приймання-передачі наданих послуг.
Відповідно до Акту приймання-передачі наданих послуг від 04.02.2025 року, який є невід`ємною частиною Договору про надання правничої допомоги № 04/02/25-01 від 04.02.2025 року, Адвокатським бюро «Тараненко та партнери» надано Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» наступні послуги по боржнику ОСОБА_1 : складання позовної заяви про стягнення заборгованості за Договором про споживчий кредит № 142562 від 05.06.2024 року - 2 години, вартістю 5 000 грн. 00 коп.; вивчення матеріалів справи - 2 години, вартістю 1 000 грн. 00 коп.; підготовка адвокатського запиту щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів - 1 година, вартістю 500 грн. 00 коп.; підготовка та подання клопотання щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів - 1 година, вартістю 500 грн. 00 коп. (а.с. 62).
Таким чином, загальний розмір заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу становить 7 000 грн. 00 коп.
При визначенні суми відшкодування суд виходить із критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, враховуючи конкретні обставини справи. Аналогічні критерії застосовує Європейський суд з прав людини, який у своїй практиці зазначає, що компенсації підлягають лише фактичні, необхідні та обґрунтовані витрати (рішення у справі «East/West Alliance Limited проти України», заява № 19336/04).
Суд звертає увагу на те, що предметом спору у даній справі є стягнення заборгованості за кредитним договором. Зі змісту позовної заяви вбачається, що вона має типовий характер для даної категорії спорів, містить переважно стандартний виклад фактичних обставин, посилання на норми чинного законодавства та усталену судову практику. Її складання не потребувало від представника позивача надмірних додаткових зусиль чи значного інтелектуального навантаження.
Крім того, представник позивача участі у судових засіданнях не брав.
У зв`язку із цим суд доходить висновку, що витрати часу на підготовку позовної заяви, вивчення матеріалів справи та інші заявлені послуги у загальній кількості 6 годин є завищеними, а заявлена до стягнення сума витрат на правничу допомогу є неспівмірною зі складністю справи та фактичним обсягом наданих адвокатом послуг.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд також враховує практику Європейського суду з прав людини, викладену у рішеннях у справах «Баришевський проти України», «Гімайдуліна та інші проти України», «Двойних проти України» та «Меріт проти України», відповідно до якої відшкодовуються лише ті судові витрати, які були фактичними, необхідними та мають розумний розмір.
З огляду на наведене, враховуючи характер спірних правовідносин, складність справи, фактичний обсяг виконаної роботи та критерії розумності і співмірності судових витрат, суд вважає за можливе стягнути на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 грн. 00 коп.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України відповідача на користь позивача також підлягають стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2 422 грн. 40 коп.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 133, 137, 141, 258, 259, 263-265, 280 ЦПК України, суд, -
у х в а л и в:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» за Договором про споживчий кредит № 142562 від 05.06.2024 року станом на 25.03.2025 року у загальному розмірі 20 816 гривень 95 копійок (двадцять тисяч вісімсот шістнадцять гривень, 95 копійок), яка складається із: заборгованості за тілом кредиту – 13 309 грн. 74 коп.; заборгованості за процентами за користування кредитом - 6807 грн. 21 коп.; заборгованості за комісією за користування кредитом - 700 грн. 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2 422 грн. 40 коп. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 грн. 00 коп., а всього 4422 гривні 40 копійок (чотири тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 копійок).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне найменування сторін:
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЙС", код ЄДРПОУ 42986956, місцезнаходження юридичної особи за адресою: 02090, м.Київ, Харківське шосе, 19, офіс 2005;
відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя       Сорока О.В.