Справа № 599/1246/26
н.п.1-кп/599/112/2026 
ВИРОК
Іменем України

15 вересня 2026 року Зборівський районний суд Тернопільської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 в режимі відеоконференції,
обвинуваченої ОСОБА_4 , її захисника ОСОБА_5 в режимі відеоконференції,
розглянувши у місті Зборові в залі судових засідань Зборівського районного суду Тернопільської області, в підготовчому судовому засіданні, обвинувальний акт у кримінальному провадженні №22026210000000001 від 08 січня 2026 року про обвинувачення:
ОСОБА_4 – ІНФОРМАЦІЯ_1 , народилася у селі Білоголови Зборівського району Тернопільської області, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , українка, громадянка України, освіта середня, на утриманні малолітня дитина, раніше не судима,
обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.114-1 КК України,
В С Т А Н О В И В:

до Зборівського районного суду Тернопільської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 22026210000000001 від 08 січня 2026 року про обвинувачення ОСОБА_4 за ч.1 ст.114-1 КК України.
Згідно обвинувального акта ОСОБА_4 , знаючи, що діяльність територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки по здійсненню мобілізаційних заходів викликала широкий резонанс в суспільстві, у тому числі і серед осіб, які мають намір ухилитися від мобілізації або не виявляють бажання бути призваними на військову службу, а також враховуючи те, що у мережі Інтернет виник посилений попит на поширення інформації про діяльність ТЦК та СП, умисно у травні 2025 року вирішила перешкодити законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань під час здійснення ними призову на військову службу в особливий період.
Перешкоджання законній діяльності ЗСУ та інших військових формувань полягає у вчиненні діяння (дій або бездіяльності), яке виражається у втручанні в цю діяльність, створенні перешкод, перепон, спрямованих на недопущення, припинення чи заборону проведення окремих дій чи маневрів ЗСУ та іншими військовими формуваннями, прийняття тактичних чи стратегічних рішень керівництвом чи особовим складом зазначених підрозділів задля ускладнення або унеможливлення здійснення законної діяльності ЗСУ та іншими військовими формуваннями або істотному зниженні її ефективності.
Забезпечення мобілізаційної готовності є невід`ємною частиною законної діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань.
ОСОБА_4 для реалізації свого злочинного умислу, вирішила використовувати особистий мобільний телефон марки «Samsung Calaxy A26 5G», модель SM-A266B/DS серійний номер- НОМЕР_1 , ІМЕІ 1 НОМЕР_2 , ІМЕІ2 НОМЕР_3 , з сім-картою НОМЕР_4 та групу з назвою «Залізці – Зборів «Копи-Воїнкомат» в месенджері Viber, кількість підписантів якої становить близько 2,9 тис. осіб, адміністратором якої вона була.
Окрім цього ОСОБА_4 за допомогою акаунта із назвою «Надя» у травні 2025 року змінила назку групи із «ОТГ Залізці «Копи-Воїнкомат» на «Залізці – Зборів «Копи-Воїнкомат», тим самим розуміючи, що метою даної групи є поширення інформації щодо переміщення військовослужбовців районних (міських), територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, утворених у районах та містах Тернопільської області, та виконання ними службових обов`язків.
Надалі, ОСОБА_4 у період з травня 2025 року по 31 липня 2026року, будучи адміністратором та «суперадміністратором» тематичної групи в месенджері Viber з назвою «Залізці - Зборів «Копи-Воїнкомат», переслідуючи мету перешкоджання законній діяльності військових формувань - районних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, утворених у районах Тернопільської області, щодо забезпечення комплектування особовим складом Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, умисно, особисто забезпечувала функціонування Viber групи у якій інші невідомі їй користувачі та дописувачі здійснювали збір та подальшу публікацію, отриманої інформації про розташування уповноважених представників міських та районних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, утворених у районах та містах Тернопільської області. При цьому вона як адміністратор Viber-групи «Залізці-Зборів «Копи-Воїнкомат» відігравала важливу роль у модеруванні та створенні контенту для даної спільноти і мала можливість банити учасників, видаляти повідомлення, закріплювати їх в чаті спільноти.
Продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_4 у період з травня 2025 року по 31 липня 2026 року, будучи єдиним «адміністратором» «Viber» групи «Залізці - Зборів «Копи-Воїнкомат», за допомогою акаунта із назвою «Надя» із використанням технічних можливостей призначила свій акаунт на роль «суперадміністратора», що надало їй значно ширші повноваження у даній спільноті, у тому числі призначати учасникам різні ролі, генерувати (і змінювати) посилання запрошення, вмикати та вимикати різні дозволи для всіх ролей, заблокувати або видалити всіх учасників спільноти вручну, понизити роль усіх інших адміністраторів та суперадмінів і заборонити учасникам надсилати повідомлення, щоб ніхто інший не міг користуватися спільнотою, вимкнути посилання запрошення, щоб нові учасники не могли приєднуватися до спільноти, видалити всі повідомлення вручну, щоб стерти історію чату.
Проте ОСОБА_4 з метою реалізації свого злочинного умислу і перешкоджання законній діяльності Збройним силам України та іншим військовим формуванням в особливий період, жодних дій, спрямованих на видалення інформації з вказаної Viber- групи, учасниками якої було близько 2.9 тис.осіб, щодо місця перебування військовослужбовців ТЦК та СП не вчинила, а навпаки як «суперадміністратор» Viber-групи з назвою «Залізці - Зборів «Копи-Воїнкомат» із використанням зазначеного вище особистого мобільного телефону і акаунту «Надя» слідкувала за повідомленями користувачів у чаті та відповідала на запити користувачів про наявність чи відсутність військовослужбовців ТЦК та СП, котрі здійснюють мобілізаційні заходи в межах гарнізону.
Окрім цього, ОСОБА_4 здійснила налаштування таким чином, щоб користувачі самостійно надсилали інформацію у вигляді текстових повідомлень із зазначеного місця, часу та адреси де військовослужбовцями районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки проводяться мобілізаційні заходи, чим інформували цільову аудиторію з числа громадян України про місця виконання службових обов`язків військовослужбовцями, їх розташування та переміщення.
Також ОСОБА_4 періодично постила повідомлення у групу, де нагадувала користувачам даної групи про необхідність дотримання тематики публікацій та не надсилання спамових і надлишкових повідомлень, для того щоб кожен учасник отримав актуальну інформацію щодо переміщення військовослужбовців районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки утворених у районах та містах Тернопільської області та виконання ними службових обов`язків.
При цьому, повідомлення у Viber-групі з назвою «Залізці-Зборів «Копи-Воїнкомат» щодо переміщення військовослужбовців районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки утворених у районах та містах Тернопільської області та виконання ними службових обов`язків, відповідали фактичним місцям їхнього перебування у відповідні періоди часу та були доступні всім учасникам указаної групи, що давало змогу в уникненні третім особам з числа учасників групи, їхнім знайомим військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, всупереч обов`язку кожного громадянина України захищати свою державність та суверенітет.
Цілеспрямоване поширення серед громадян України, які підлягають військовому обліку, призову, відомостей, зокрема в соціальних мережах через Інтернет, про місця фактичного проведення мобілізаційних заходів військовослужбовцями районних(міських), територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, утворених у районах та містах Тернопільської області, перешкоджає їх законній діяльності, визначеній ст. ст. 1, 14, 33, 34 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», оскільки надає можливість громадянам України, які бажають ухилитися від виконання військового обов`язку, уникнути військового обліку та призову і створює перепони для встановлення мобілізаційного ресурсу держави, укомплектування ЗСУ та інших військових формувань у відповідності до штатів воєнного стану, ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних і резервістів, ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Таким чином, ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.114-1 КК України, тобто перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період.

У підготовчому судовому засіданні суду подано угоду про визнання винуватості, укладену 20 серпня 2026 року між прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_4 , за участю адвоката ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №22026210000000001 від 08.01.2026 року, на підставі ст.468, ч.2, ч.4 ст. 469, ст.472 КПК України.
Підозрювана ОСОБА_4 діючи добровільно ініціювала укладення угоди і щиро каючись, беззастережно та повністю визнала свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, відповідно до обставин і правової кваліфікації, які викладені в даній угоді та у врученій їй 20 серпня 2026 року підозрі та зобов`язалася співпрацювати зі слідчими слідчого відділу Управління СБУ в Тернопільській області та працівниками відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Тернопільської обласної прокуратури під час досудового розслідування та розгляду кримінального провадження № 22026210000000001 в судовому засіданні.
Істотними для даного кримінального провадження обставинами визнаються: беззастережне і повне визнання підозрюваною ОСОБА_4 винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.114-1 КК України; наявність обставини, що пом`якшує покарання згідно вимог ст. 66 КК України – щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину; вчинення злочину вперше; відсутність обставин, які обтяжують покарання підозрюваного відповідно до вимог ст. 67 КК України; у даному кримінальному провадженні потерпілий участі не бере та наявність будь-якої шкоди відсутня. 
Сторони дійшли згоди про призначення ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 114-1 КК України у виді 5 років позбавлення волі зі звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування основного покарання з випробуванням із визначенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. 
На підставі ст. ст. 96-1, 96-2 КК України мобільний телефон марки «Samsung Calaxy A26 5G», модель SM-A266B/DS серійний номер- НОМЕР_1 , ІМЕІ 1 НОМЕР_2 , ІМЕІ2 НОМЕР_3 , з сім-картою НОМЕР_4 , що зберігається в індивідуальному сейфі (металевій шафі) № 149 в кабінеті № 313 слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Тернопільській області за адресою: м. Тернопіль, проспект Степана Бандери 21, в порядку спеціальної конфіскації, конфіскувати у власність держави. 

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином.
Угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у даному провадженні на підставі ч.4 ст.469 КПК України. 
Згідно ч.2 ст.474 КПК України розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язкової участі сторін угоди.
В силу п.1 ч.3 ст.314 КПК України, ч.2 ст.474 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Суд не вправі перевіряти фактичні обставини вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, так як не здійснює оцінку доказів у кримінальному провадженні під час проведення підготовчого судового засідання, виходячи з того, що межі розгляду встановлюються лише змістом угоди про визнання винуватості. 
Судом з`ясовано, що обвинувачена цілком і повністю розуміє права, передбачені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч.2 ст.473, ч.4 ст.394 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом. Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним.
Суд враховує, що обвинувачена ОСОБА_4 повністю визнала свою вину у вчиненому, щиро розкаялася, активно сприяла розкриттю злочину, за місцем проживання характеризується виключно позитивно, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_6 – 2025 року народження, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, обставини, що обтяжують покарання відсутні, матеріальної шкоди не заподіяно.
Судом перевірено угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК України щодо змісту і порядку укладення угоди та Кримінальному кодексу України щодо узгодженої міри покарання. 
Узгоджене сторонами покарання відповідає санкції ч.1 ст.114-1 КК України.
Підстав для відмови у затверджені угоди не встановлено. Тому угоду про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченою слід затвердити, і призначити обвинуваченій узгоджене сторонами покарання.
Крім цього, необхідно застосувати спеціальну конфіскацію щодо майна, яке було засобами та знаряддями вчинення кримінального правопорушення, а саме: мобільного телефону марки «Samsung Calaxy A26 5G», модель SM-A266B/DS серійний номер- НОМЕР_1 , ІМЕІ 1 НОМЕР_2 , ІМЕІ2 НОМЕР_3 , з сім-картою НОМЕР_4 .
Згідно з ч.9 ст.100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.
Згідно з ч.1 ст.96-1 КК України спеціальна конфіскація застосовується, зокрема, у разі, якщо майно було використано як засіб чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення.
Суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації (ч.4 ст.174 КПК України). Таким чином не підлягає скасуванню арешт майна, яке було засобами та знаряддями вчинення кримінального правопорушення.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 468, 469, 470, 473-475 КПК України, ст.ст.12, 114-1 КК України, суд,
З А С У Д И В:

затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 20 серпня 2026 року між прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_4 , за участю адвоката ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні №22026210000000001 від 08.01.2026року, на підставі ст.468, ч.2, ч.4 ст. 469, ст.472 КПК України.
ОСОБА_4  визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.114-1 КК України і призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання з іспитовим строком один рік і шість місяців.
На підставі ч.1 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

На підставі ст.ст.96-1, 96-2 КК України застосувати спеціальну конфіскацію щодо наступного майна, вилучивши його в дохід держави:
мобільного телефону марки «Samsung Calaxy A26 5G», модель SM-A266B/DS серійний номер - НОМЕР_1 , ІМЕІ 1 НОМЕР_2 , ІМЕІ2 НОМЕР_3 , з сім-картою НОМЕР_4 , що зберігається в індивідуальному сейфі (металевій шафі) №149 в кабінеті №313 слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Тернопільській області за адресою: місто Тернопіль, проспект Степана Бандери 21. 

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо вирок не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Вирок може бути оскаржено з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України, до Тернопільського апеляційного суду на протязі 30 діб з дня його проголошення. 
Копії вироку після проголошення вручити обвинуваченій, захиснику, прокурору.

Суддя Зборівського
 
районного суду ОСОБА_1