Яготинський районний суд Київської області
Справа № 382/1712/26
Провадження № 3/382/639/26
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 серпня 2026 року          м. Яготин

Суддя Яготинського районного суду Київської області Бурзель Ю. В., розглянувши матеріали, які надійшли від Відділення поліції № 2 Бориспільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , за ч. 5 ст. 126, ч. 3 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП),
ВСТАНОВИВ:
До суду надійшли дві справи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 та ч. 3 ст. 130 КУпАП.
З урахуванням встановлених обставин та відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП справу про адміністративне правопорушення № 382/1712/26 (провадження № 3/382/639/26) про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 130 КУпАП та справу про адміністративне правопорушення № 382/1713/26 (провадження № 3/382/640/26) про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП необхідно об`єднати для спільного розгляду.
ОСОБА_1 10.07.2026 о 23 год. 55 хв. в м. Яготині по вул. Дарницькій, 2, керував тз ВАЗ 210570, н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, що зафіксовано на службову бодікамеру, правопорушення вчинено двічі протягом року особою, яку було притягнуто до відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП постановою Яготинського районного суду справа № 382/131/26 від 02.02.2026 року, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 3 ст. 130 КУпАП.
Крім цього, ОСОБА_1 10.07.2026 року о 23 год. 55 хв. у м. Яготині по вул. Дарницькій, 2, керував автомобілем ВАЗ 210570, н.з. НОМЕР_2 , при цьому був позбавлений права керування транспортними засобами строком на 5 років, рішенням Яготинського районного суду справа № 382/131/26 від 02.02.2026 року, правопорушення вчинене повторно протягом року, особу притягнено до відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП, чим порушив п. 2.1а ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 5 ст. 126 КУпАП.

ОСОБА_1 на розгляд справи не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Судова повістка неодноразово направлялася на адресу зареєстрованого місця проживання, ОСОБА_1 про поважність причин нез`явлення в судове засідання не повідомив, заяв та клопотань про його відкладення від нього не надійшло. У зв`язку з чим, суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність, оскільки відповідно до ст. 268 КУпАП його присутність у вказаній категорії справи не є обов`язковою.
Відповідно до положень ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У своїх рішеннях ЄСПЛ визначає правові підходи щодо розуміння порушення права особи на участь у судовому розгляді як з точки зору принципу процесуальної рівності, так і самої процесуальної поведінки сторони провадження, та наголошує, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. За таких обставин, враховуючи принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суддя вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання КУпАП, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП). 
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.
Як свідчить відеозапис з боді камер поліцейських, долучений до матеріалів справи, у транспортному засобі перебував ОСОБА_1 , його брат, жінка та двоє малолітніх дітей. ОСОБА_1 після зупинки зазначив, що він просто сидів за рульом і не їхав (0:01:59), машина заглушена стояла, вони під`їхали і включили мигалку (0:02:52), на запитання поліцейського «Хто сидів за кермом?» ОСОБА_1 відповів, що хазяїн-водій пішов по своїм справам, а я пересів на сидіння водія і взяв дитину на руки (0:04:56), документи на авто у хазяїна, а хазяїн відішов у своїх справах (0:07:34), ніхто нікуди не поспішає, стоїмо і чекаємо хазяна (0:08:01), огляд на місці пройти не готовий ():08:12). На пропозицію поліцейського проїхати на огляд у лікарню, жінка, яка була у транспортному засобі, зазначила «тоді і мене везіть з дітьми, а куди я без водія – пішки піду, чи що?». На запитання брата ОСОБА_1 – А в чому взагалі була причина зупинки? Поліцейський: - так Ви ж стояли. У Вас відсутній поліс обов`язкового страхування. Жінка: Це Ви за секунду дізнались? Поліцейський: Ми ж за Вами від Фори їхали і перевіряли по базі (0:10:13 - 0:10:30). Жінка: як же Ви все швидко перевірили, тільки з Фори за нами виїхали і перевірили; а чого не перевірили машину, яка їхала перед нами? Якщо він вийшов з-за руля – це не факт, що він їхав на ній.(0:12:00 – 0:13:16). Поліцейський зробив чергову пропозицію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці або у найближчому медичному закладі (0:17:30), просили відео (0:18:00) – на що їм було роз`яснено, що відео буде в суді. Брат ОСОБА_1 каже «Пишіть на мене» (0:22:04), поліцейський роз`яснює ОСОБА_1 його права (0:23:56).

Не зважаючи на захисну правову позицію, яка чітко прослідковується на відеозаписі з бодікамер, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126 КУпАП, ч. 3 ст. 130 КУпАП підтверджується сукупністю досліджених судом доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості, зокрема даними протоколів про адміністративні правопорушення, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, який свідчить, що у результаті огляду, проведеного поліцейським, виявлені ознаки сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів; розпискою ОСОБА_1 про те, що він залишає ТЗ на місці зупинки; довідкою про неотримання ОСОБА_1 посвідчення водія на право керування транспортними засобами; довідкою про належність ТЗ; довідкою про наявність повторності вчинення адміністративних правопорушень; копією постанови Яготинського районного суду Київської області від 17.12.2025 року відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 та ч. 1 ст. 126 КУпАП, за якими його було визнано винуватим у вчиненні вказаних правопорушень; копією постанови Яготинського районного суду Київської області від 02.02.2026 року відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 та ч. 1 ст. 126 КУпАП, за якими його було визнано винуватим у вчиненні вказаних правопорушень; а також даними відеофіксації цих подій на камери поліцейськими надолученому поліцейськими на ДВД-диску.

Суд вважає доведеним, що ОСОБА_1 вчинив адміністративні правопорушення за ч. 5 ст. 126 та ч. 3 ст. 130 КУпАП, оскільки у порушення 2.1а ПДР України ОСОБА_1 , будучи позбавленим права керування транспортними засобами строком на 5 років, рішенням Яготинського районного суду справа № 382/131/26 від 02.02.2026 року за ч. 5 ст. 126 КУпАП, повторно керував ТЗ без посвідчення водія, а також у порушення п. 2.5 ПДР України відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому порядку.

Вище вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності, вони є належними, допустимими та достатніми.
Протоколи про адміністративні правопорушення складені відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
З огляду на викладене, аналізуючи зазначені вище положення процесуального закону та оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження в справі про адміністративне правопорушення, не вбачає будь-яких законних підстав не довіряти вказаним доказам.
Враховуючи викладене, суд вважає доведеними обставини, які є підставами для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 5 ст. 126 та ч. 3 ст. 130 КУпАП.

При цьому суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування "поза розумним сумнівом" – найвищий рівень переконання суду, за якого обвинувачення вважається доведеним, а будь-які інші розумні пояснення подій виключаються. 

Так основою захисної позиції ОСОБА_1 було твердження про те, що він не керував ТЗ, просто сидів на передньому сидінні, при цьому водій-власник ТЗ відійшов у своїх справах.
Одним з основних принципів стандарту доведення «поза розумним сумнівом» є недостатність вірогідності, тобто версія обвинувачення не може бути просто більш вірогідною за версією захисту – вона має повністю виключати інші розумні версії.
Відео запис, долучений до матеріалів справи, свідчить про недостатність вірогідності перебігу подій за запропонованою ОСОБА_1 захисною правовою позицією. Як свідчить відеозапис, у авто перебували троє дорослих і двоє малолітніх дітей. Авто було зупинене о 23 год 55 хв, що ставить під сумнів версію ОСОБА_1 про те, що вони просто стояли на узбіччі дороги і нікуди не їхали, з огляду на те, що з ними перебували малолітні діти, була пізня година, за кілька хвилин починалась комендантська година.
Суд ставить під сумнів і версію ОСОБА_1 про те, що водій-власник автомобіля пішов у своїх справах, оскільки відеозапис тривав більше 1,5 години, за цей час водій-власник ТЗ так і не повернувся, таким чином невірогідною є та обставина, що водій-власник ТЗ залишив ТЗ на узбіччі дороги разом із пасажирами, серед яких були малолітні діти, за кілька хвилин до початку комендантської години.
Версія захисту спростовується і розмовою жінки, зокрема, «як же Ви все швидко перевірили, тільки з Фори за нами виїхали і перевірили; а чого не перевірили машину, яка їхала перед нами? Якщо він вийшов з-за руля – це не факт, що він їхав на ній.(0:12:00 – 0:13:16)» та брата ОСОБА_1 «А в чому взагалі була причина зупинки?» Поліцейський: - так Ви ж стояли.
Ураховуючи особу ОСОБА_1 , характер вчинених правопорушень, ступінь суспільної небезпеки, дані правопорушення є грубими порушеннями Правил дорожнього руху та потенційно небезпечними для суспільства, а також становлять реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків, враховуючи пом`якшуючі та обтяжуючі обставини по даній справі, суд вважає на підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП накласти на нього остаточне адміністративне стягнення в межах санкції, встановленої за більш тяжке правопорушення з числа вчинених у виді штрафів (з позбавленням права керування транспортними засобами), а також, з урахуванням ст. 36 КУпАП призначити остаточне адміністративне стягнення у виді штрафу 51000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 10 (десять) років.
З урахуванням вимог непорушності права власності та примусового відчуження об`єктів права власності лише у виняткових випадках та відповідно до ст. 28, 126 КУпАП оплатне вилучення транспортного засобу слід застосовувати лише у випадку, якщо власник транспортного засобу, який не є особою відносно якої складено вказаний протокол та знає про те, що передає транспортний засіб у користування/керування особі, яка не має права керування ним або позбавленою такого права. Суддя не застосовує оплатне вилучення транспортного засобу, оскільки до протоколу про адміністративні правопорушення не додано доказів належності його ОСОБА_1 , а також доказів того, що власник транспортного засобу передав його під керування особі, яка не мала права керування траспортним засобом.
Право суду застосовувати санкцію у виді позбавлення права керування ТЗ, навіть якщо вона до цього не мала такого права, узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 04.09.2023 року у справі №702/301/20, оскільки особи, які керують ТЗ без достатніх теоретичних і практичних знань та без посвідчення водія, створюють підвищену небезпечність, а тому запобігальна мета санкції у вигляді позбавлення права керувати ТЗ в такому разі набуває особливого значення.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладання адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Керуючись ст. ст. 33, 36, 40-1, 124, 130, 252, 280, 283, 284 КУпАП, суддя
ПОСТАНОВИВ:
Об`єднати адміністративні матеріали за № 382/1712/26 (провадження № 3/382/639/26) та № 382/1713/26 (провадження № 3/382/640/26) про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126, ч. 3 ст. 130 КУпАП в одне провадження під загальним № 382/1712/26 (провадження № 3/382/639/26).
ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень:
- передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, за яке накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 (п`ятдесят одна тисяча) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 (десять) років, без конфіскації транспортного засобу;
- передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, за яке накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 (сорок тисяч вісімсот) грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 (п`ять) років без оплатного вилучення транспортного засобу.
На підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остаточне адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 51000 (п`ятдесят одна тисяча) грн (отримувач коштів: ГУК у Київ.обл./м. Київ/21081300, код ЄДРПОУ- 37955989, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП) номер рахунку (ІВАN) UA 488999980313030149000010001, код класифікації бюджету 21081300) з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 10 (десять) років, без конфіскації транспортного засобу. Стягувачем є державний орган, за матеріалами якого судом прийнято відповідне рішення.
Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір на користь держави у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн 60 коп (отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код ЄДРПОУ 37993783, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), номер рахунку (ІВАN) UA908999980313111256000026001, код класифікації бюджету 22030106. Стягувачем є Державна судова адміністрація України. Боржником за цією постановою є особа, яка притягається до адміністративної відповідальності (анкетні дані, що видалося за можливе установити, наведені в вступній частині постанови).
Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.
Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 294 КУпАП може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. 
Роз`яснити, що невиконання рішення суду в частині позбавлення права керування транспортними засобами може бути підставою для притягнення особи до кримінальної відповідальності за ст. 382 КК України.
Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Яготинський районний суд Київської області.
Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови і може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Суддя         Ю. В. Бурзель