Справа № 184/117/26
Номер провадження 2-о/184/32/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2026 року | м. Покров

Покровський міський суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді – Томаш В.І.,
за участю секретаря судового засідання – Михайлової Т.В.,
представника заявника – Хомік Є.М.,
заінтересованої особи – ОСОБА_1 ,
представника заінтересованої особи - Шакалової В.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Покров цивільну справу за заявою  ОСОБА_2 , представник заявника – адвокат Хомік Євгенія Михайлівна, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , Військова частина НОМЕР_1 , Міністерство оборони України, Орган опіки та піклування Покровської міської ради Дніпропетровської області «про встановлення факту перебування на утриманні»,

ВСТАНОВИВ:
Представник заявника звернулась до суду із вказаним вище позовом, в якому просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 перебувають на утриманні вітчима - ОСОБА_2 .
В обґрунтування позову посилається на те, що 21 серпня 2021 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 було укладено шлюб. Прізвища подружжя після реєстрації шлюбу: чоловіка – ОСОБА_6 , дружини – ОСОБА_6 . Подружжя виховує та утримує трьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Батько неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 . Баба та дід неповнолітніх дітей по лінії батька - ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_10 померла ІНФОРМАЦІЯ_8 . Родина ОСОБА_6 має статус багатодітної сім`ї, що підтверджується посвідченням НОМЕР_2 . Усі члени сім`ї ОСОБА_6 проживають за однією адресою: АДРЕСА_1 . На час звернення до суду з цією заявою ОСОБА_2 призваний на військову службу під час мобілізації та проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . Мати дітей - ОСОБА_1 з поважних причин не отримує доходу, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 5-річного віку, оскільки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 потребує домашнього догляду. Оскільки ОСОБА_2 не є біологічним батьком ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , для звільнення з військової служби з вищезазначеної підстави йому необхідно подати рішення суду про встановлення факту перебування дітей на його утриманні. В зв`язку з чим представник заявника змушена звернутись до суду з вказаною заявою.
Представник заявника – ОСОБА_11 в судовому засіданні заявлені вимоги заявника підтримала в повному обсязі та просить їх задовольнити.
Заінтересована особа – ОСОБА_1 в судовому засіданні заявлені вимоги заявника та його представника підтримала та просить їх задовольнити.
Повноважний представник Органу опіки та піклування Покровської міської ради - Шакалова В.М. в судовому засіданні при винесенні рішення покладається на розсуд суду.
Повноважний представник Міністерства оборони України в судове засідання не з`явився, надав письмове пояснення, в якому просить у задоволенні заяви заявника та його представника відмовити у повному обсязі, справу розглянути без участі їх представника.
Повноважний представник Військової частини НОМЕР_1 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.
Суд, вислухавши представника заявника, заінтересованих осіб, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дійшов таких висновків.
У відповідності до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
У свою чергу, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Як встановлено в судовому засіданні, згідно копії свідоцтва про одруження Серії НОМЕР_3 , зареєстрованого 21 серпня 2021 року Покровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис №107, укладено шлюб між ОСОБА_2  та ОСОБА_5 . Прізвища подружжя після реєстрації шлюбу: чоловіка – ОСОБА_6 , дружини – ОСОБА_6 (а.с.7).
Згідно копії свідоцтва про народження Серії НОМЕР_4 , зареєстрованого 08.05.2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Орджонікідзевського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №262, ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_9 . Батьки: батько – ОСОБА_8 , мати – ОСОБА_5 (а.с.7об).
Згідно копії свідоцтва про народження Серії НОМЕР_5 , зареєстрованого 23.01.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Орджонікідзевського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №35, ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_10 . Батьки: батько – ОСОБА_8 , мати – ОСОБА_5 (а.с.8об).
Згідно копії свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_6 , зареєстрованого 24.03.2021 року Покровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис №207, ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.10об).
Згідно копії свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_7 , зареєстрованого 18.11.2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Орджонікідзевського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №№608, ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с.13об).
Згідно копії свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_8 , зареєстрованого 06.07.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Орджонікідзевського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №376, ОСОБА_10 померла ІНФОРМАЦІЯ_8 (а.с.13).
Згідно копії свідоцтва про народження Серії НОМЕР_9 , зареєстрованого 13.11.2021 року Покровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис №173, ОСОБА_7 народився ІНФОРМАЦІЯ_11 . Батьки: батько – ОСОБА_2 , мати – ОСОБА_5 (а.с.11).
Згідно посвідченням НОМЕР_2 , виданого Управлінням праці та соціального захисту населення Покровської міської ради, родина ОСОБА_6 має статус багатодітної сім`ї (а.с.11об).
Згідно посвідчення УБД Серії № НОМЕР_10 , ОСОБА_2 є учасником бойових дій (а.с.12об).
Згідно Акту №464 про підтвердження фактичного місця проживання особи без реєстрації від 30.10.2025 року, родина ОСОБА_6 проживають за однією адресою: АДРЕСА_1 (а.с.12).
Згідно довідки №629 про потребу дитини у домашньому догляді, виданого 29.10.2025 року головою ЛКК, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , перебуває на диспансерному обліку з 2024 року та потребує домашнього догляду (а.с.14).
Згідно Наказу №21 про надання відпуски, виданого 30.10.2025 року ПАТ "Покровський ГЗК", ОСОБА_1 надано соціальну відпустку по догляду за дитиною до 5-ти років. Період відпустки з 10.11.2025 року по 09.05.2026 року (а.с.14об).
За приписами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 2 ст. 13 ЦПК України).
Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).
Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 78 ЦПК України).
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанова Великої Палати Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц, провадження №14-400цс19).
Статтею 293 ЦПК України передбачено, що суд, серед інших, розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
У ч. 1 ст. 315 цього Кодексу наведено перелік фактів, справи про встановлення яких розглядаються судом. Хоча за змістом частини другої цієї статті зазначений перелік не є вичерпним, проте у судовому порядку можуть бути встановлені тільки ті факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб (якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення).
Правовідносини, що включають особисті немайнові та майнові відносини, які виникають між особами на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, опіки та піклування, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства, є сімейними.
При цьому, сімейні відносини, як вид суспільних відносин складаються з суб`єктів, об`єктів і змісту (прав та обов`язків). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є юридичні факти, котрі поділяються на юридичні дії (спричинення яких залежить від волі людей і породжує певні правові наслідки) та юридичні події (юридичні факти, які настають незалежно від волі людини).
Основним нормативно-правовим актом, що регулює сімейні правовідносини є Сімейний кодекс України.
Частиною 1 ст. 121 СК України передбачено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 цього Кодексу.
Як визначено ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.
Сімейні права та обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі (ч.1 ст. 14, ч.1 ст. 15 СК України).
Права та обов`язки батьків щодо виховання дитини передбачені ст.ст. 150-151 СК України.
Згідно зі ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. При цьому, батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.
Як встановлено частинами 1-3 ст.157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини.
В силу ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч.5 ст.157 СК України.
Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
За приписами ч.1 ст.14, ч.1 ст.15 СК України сімейні права є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі.
Сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу.
Ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини є підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав.
Таким чином, обсяг батьківських прав може обмежуватися або припинятися з настанням певних юридичних фактів.
Пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається дітям померлого годувальника (у тому числі дітям, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника), які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років.
Враховуючи, що батько ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 помер, то діти зобов`язані отримувати пенсію у зв`язку з втратою годувальника.
За твердженнями заявника, ОСОБА_1 не спроможна утримувати своїх дітей. Разом з тим, жодного доказу на підтвердження таких обставин не надано. Не надано заявником доказів як саме він здійснює утримання своїх пасинка та падчерки, в яких розмірах та на стільки регулярно - вся доказова база зводиться до «словесних запевнень» заявника, що не може бути єдиним та достовірним підтвердженням факту перебування на утриманні.
Таким чином, за встановлених обставин не можна вважати, що ОСОБА_2 є особою, яка утримує малолітніх дітей дружини.
Частиною першою та частиною п`ятою ст.81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.
Також стаття 164 СК України регламентує підстави для позбавлення особи її батьківських прав.
З цього слідує, що підставою встановлення факту утримання неповнолітньої дитини особою, яка не має з нею кровного споріднення є доведеність існування обставин, в силу яких обсяг прав матері або біологічного батька дитини обмежується або припиняється.
Положеннями ст. 268 СК України закріплений обов`язок вітчима утримувати малолітніх, неповнолітніх падчерку, пасинка, які з ними проживають, якщо у них немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів, сестер, або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що мачуха, вітчим можуть надавати матеріальну допомогу.
Відносини, які виникають між дитиною та особами, у сім`ї яких вона виховувалась, є подібними до стосунків між рідними батьками та дітьми. Але наявність у дитини родичів за походженням при визначенні кола осіб, які мають обов`язки щодо її утримання, відповідно до законодавства підлягає врахуванню.
Тому обов`язок осіб, у сім`ї яких виховувалась дитина, щодо її утримання виникає за умови відсутності у неї батьків, баби, діда, повнолітніх братів і сестер.
Крім того, заявник не надає інформацію про грошові перекази на ім`я ОСОБА_1 , які могли б підтвердити утримання. Також ним не надано до суду і спільних фотокарток з пасинками, які могли б свідчити про наявність дружніх відносин між ними та підтверджували факт спільного проводження часу.
Щодо свідчення, що заявник приймає участь у житті своїх пасинка та падчерки (хоча жодних доказів на підтвердження даного факту заявником не надано) може говорити лиш про наявність нормальних сімейних відносин вітчима та пасинків, проте не підтверджують факту саме перебування на утриманні неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у ОСОБА_2 .
Таким чином, у заявника відсутній правовий обов`язок утримувати дітей дружини, отже відсутні підстави для встановлення судом юридичного факту утримання ОСОБА_2 малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Отже, як вбачається із заяви ОСОБА_2 та наданих доказів не можна дійти висновку про підтвердження перебування малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на утримані ОСОБА_2 .
Щодо створення штучних умов для отримання підстав для звільнення з військової служби, згідно з абзацом 3 п. 3 ч. 12 ст. 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» встановлено, що військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин на таких підставах під час дії воєнного стану військовослужбовці, які мають дитину (дітей) віком до 18 років, якщо другий з батьків такої дитини (дітей) помер, позбавлений батьківських прав, визнаний зниклим безвісти або безвісно відсутнім, оголошений померлим, відбуває покарання у місцях позбавлення волі, а також коли особа самостійно виховує та утримує дитину за рішенням суду або запис про батька такої дитини в Книзі реєстрації народжень здійснений на підставі ч. 1 ст. 135 СК України.
Суд вважає, що позивач намагається застосувати способи захисту сімейних прав, інтересів дитини, з метою звільнення від виконання військового обов`язку (проходження військової служби).
Заявник обмежився лише посиланням факт спільного проживання з дружиною та її неповнолітнім сином, при цьому не зазначив обставин та доказів, які підтверджують факт одноосібного утримання пасинків.
Крім того, суд критично оцінює доводи заявника, що він самостійно утримує дітей, оскільки батько дітей помер, а отже держава забезпечує їм соціальні гарантії щодо сплати пенсії у зв`язку з втратою годувальника.
Сімейні відносини базуються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
Загальні засади (принципи) мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії. Справедливість - це одна з основних засад права, яка є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права.
Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.
Зазначені правові висновки щодо дотримання принципу справедливості висловив Конституційний Суд України у рішеннях від 30.01.2003 року №3-рп/2003, від 02.11.2004 року №15-рп/2004.
Дії учасників сімейних правовідносин мають бути добросовісними, характеризуватися чесністю, відкритістю й повагою до інтересів інших членів суспільства. Водночас учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Приватноправовий інструментарій не повинен використовуватися учасниками сімейних відносин для уникнення виконання встановлених законом обов`язків. Зловживання правом і використання приватноправового інструментарію всупереч його призначенню проявляється в тому, що: особа використовувала право на зло; наявні негативні наслідки (різного прояву) для інших осіб, держави (негативні наслідки являють собою певний стан, до якого потрапляють інші суб`єкти, чиї права безпосередньо пов`язані з правами особи, яка ними зловживає; цей стан не задовольняє інших суб`єктів; для здійснення ними своїх прав не вистачає певних фактів та/або умов: настання цих фактів/умов безпосередньо залежить від дій іншої особи; інша особа може перебувати у конкретних правовідносинах з цими особами, які потерпають від зловживання нею правом, або не перебувають); враховується правовий статус особи/осіб.
Подібні висновки висловлені у постанові Верховного Суду від 10.022021 року у справі №754/5841/17.
Розумність характерна та властива як для оцінки/врахування поведінки учасників сімейних правовідносин, тлумачення матеріальних приватноправових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і тлумачення процесуальних норм (постанова Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 18 квітня 2022 року в справі №520/1185/16-ц).
Позивач є військовослужбовцем. Отже, суд вважає, що метою даного позову є створення штучних умов для отримання підстав для звільнення з військової служби для ОСОБА_2 , а не дотримання прав та інтересів неповнолітніх дітей.
Стороною представника Міністерства оборони України та наданими ним письмовими доказами цілком спростовані доводи заявника та його представника, викладені в заяві та в судовому засіданні. 
Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви  ОСОБА_2 про встановлення факту перебування на утриманні.
Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
У зв`язку з відмовою у задоволенні вимог, судові витрати відшкодуванню заявнику не підлягають.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.10, 13, 258, 259, 263-265, 293, 315 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:
У задоволенні заяви  ОСОБА_2 , представник заявника – адвокат Хомік Євгенія Михайлівна, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , Військова частина НОМЕР_1 , Міністерство оборони України, Орган опіки та піклування Покровської міської ради Дніпропетровської області «про встановлення факту перебування на утриманні» - відмовити.
Судові витрати залишити за заявником.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складено 30.07.2026 року.

Суддя Покровського  міського суду | В. І. Томаш