Народицький районний суд Житомирської області    

Справа № 284/305/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
ЗАОЧНЕ
01 вересня 2026 року селище Народичі
Народицький районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді Діброви О.В.,
з секретарем Ніконенко О.І.,
розглянувши у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 
В С Т А Н О В И В:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» звернулось до ОСОБА_1 з позовом, в якому просить стягнути з останнього заборгованість за договором позики в сумі 17519 гривень 87 копійок, яка складається із тіла кредиту в сумі 5400 гривень, відсотків в сумі 15 гривень 66 копійок, комісії, пов`язаної з наданням кредиту, в сумі 1361 гривня 34 копійки та заборгованості за штрафними санкціями в сумі 10742 гривні 87 копійок, а також 2622 гривні 40 копійок витрат, що пов`язані зі сплатою судового збору й 6000 гривень витрат на професійну правничу допомогу.
Свої вимоги мотивує тим, що 09 березня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Сіроко фінанс» та відповідачем було укладено договір позики, який був підписаний шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Позивач зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, натомість відповідач обов`язок щодо погашення заборгованості належним чином не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість у вищезазначеній сумі. Окрім цього, на підставі укладеного з позивачем договору факторингу кредитор відступив належне йому право вимоги, а позивач набув всі права кредитора за зазначеним вище договором й має право вимоги до відповідача. 
Ухвалою суду від 17 червня 2026 року постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Сторони про дату, час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином; представник позивача надіслав заяву, в якій просить судовий розгляд проводити без його участі та зазначає, що не заперечує щодо заочного розгляду справи; відповідач про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, але в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки не повідомив та відзив на позовну заяву не подав. 
Дослідивши в судовому засіданні матеріали справи, суд дійшов такого висновку.
Судом встановлено, що 09 березня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Сіроко фінанс» та відповідачем в електронній формі було укладено договір позики №122669 (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) (надалі - Договір), згідно з яким останньому надано кредит в сумі 5400 гривень на 30 днів, тобто, до 07 квітня 2025 року, з фіксованою процентною ставкою у розмірі 0,01% за один день користування кредитом, сплатою комісії, що пов`язана з наданням кредиту у розмірі 25,21 % від суми кредиту та дорівнює 1361 грн 34 коп й сплатою пені у розмірі 5%/день.
Пунктом 1. Договору передбачено, що Позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти (надалі «Позику»), на погоджений умовами Договору строк (надалі – «Строк Позики»), для придбання товарів та/або робіт та/або послуг (на задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника), шляхом їх перерахування на банківський рахунок Позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення Строку Позики, або достроково, та сплатити Позикодавцю плату (Комісію та Проценти) від Суми Позик.
Пунктами 2.1.-2.4. Договору обумовлені наступні умови його виконання: сума позики – 5400 грн, строк позики\строк договору – 30 днів, процентна ставка (фіксована), яка діє протягом строку дії договору – 0,01% в день, комісія – 25,21 % від суми позики, що складає 1361 грн 34 коп, пеня – 5% в день.
За правилами пункту 4 Договору, проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики.
Цей Договір укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-комунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису Позикодавця та електронного підпису одноразовим ідентифікатором Позичальника згідно Закону України «Про електронну комерцію» та із додатковим накладанням кваліфікованого електронного підпису уповноваженого працівника Позикодавця із кваліфікованою електронною позначкою часу згідно вимог Положення про додаткові вимоги до договорів небанківських фінансових установ про надання коштів у позику (споживчий, фінансовий кредит), затвердженого постановою Національного банку України від 03.11.2021 № 113 (далі – Постанова НБУ) (пункт 21 Договору).
Зазначене підтверджується договором позики №122669 (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) від 09 березня 2025 року, таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, які були підписані відповідачем шляхом використання одноразового ідентифікатора fg77Y6, відправленого на номер телефону 0969734193; паспортом споживчого кредиту (позика з фіксованою диференційованою процентною ставкою), який було підписано відповідачем шляхом використання одноразового ідентифікатора 7Q7uX3, відправленого на номер телефону НОМЕР_1 .
09 березня 2025 року ТОВ «Сіроко фінанс» зарахувало відповідачу на вказаний ним у договорі позики картковий рахунок № НОМЕР_2 виплату кредиту в сумі 5400 гривень, що підтверджується копією платіжної інструкції/операції ТОВ «ФК«Фінекспрес» №8ef5f2d5-0b2d-44d5-a428-bf6c97199e31.
23 липня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Сіроко фінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія«Солвентіс» укладено договір факторингу, за умовами якого останнє за плату набуло статусу кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками ТОВ «Сіроко фінанс», у тому числі до ОСОБА_1 за договором №122669 на загальну суму 17519,87 грн.
Зазначені обставини підтверджуються копіями Договору факторингу №23072025 від 23 липня 2025 року; актом приймання-передачі реєстру прав вимоги за договором факторингу №23072025 від 23 липня 2025 року; витягом із додатку до договору факторингу №23072025 від 23 липня 025 року, що сформований 07 травня 2026 року; платіжного доручення №857 від 29 липня 2025 року.
З розрахунку заборгованості за договором позики №122669 від 09 березня 2025 року вбачається, що, позивачем, станом на 23 липня 2025 року, нараховано заборгованість відповідача на загальну суму 17519 гривень 87 копійок, у тому числі: 5400 гривень – тіло кредиту, 15 гривень 66 копійок – проценти, 1361 гривня 34 копійки – комісія та 10742 гривні 87 копійок – пеня.
Обмірковуючи правомірність позовних вимог, суд зважає на таке.
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
На підставі пункту 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до змісту статей 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.
Тобто, належним виконанням зобов`язання з боку відповідача є повернення кредиту в строки, розмірі та у валюті, визначеними кредитним договором.
Згідно з частиною 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною 1 статті 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з частиною першою статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до статті 1082 ЦК України божник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов переконання, що надані позивачем копії договору факторингу та реєстрів права вимоги є належними та допустимими доказами відступлення права вимоги у спірних правовідносинах.
Проаналізувавши зазначені вище докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідач порушив договірні зобов`язання по сплаті заборгованості за договором позики, й позивач, який набув право вимоги за зазначеним договором, має право на стягнення заборгованості за основним боргом, відсоткам за користування кредитом та комісією.
Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача пені за кожен день невиконання\неналежного виконання зобов`язання за Договором, суд зважає на таке.
За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення.
Частиною 1 статті 550 ЦК України визначено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.
Неустойка, нарахована позивачем за прострочення позичальником термінів виконання своїх зобов`язань за кредитним договором, складає 10742 грн 87 коп.
Однак, пунктом 18 прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені за кожен день невиконання\неналежного виконання зобов`язання за Договором слід відмовити за безпідставністю.
Вирішуючи питання відшкодування судових витрат, суд враховує таке.
Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Згідно зі статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частиною 4 статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 5 та 6 статті 137 ЦПК України).
Представник позивача у позовній заяві просить суд стягнути з відповідача на свою користь витрати на правничу допомогу у сумі 6000 гривень.
Обмірковуючи питання щодо відшкодування витрат позивача на професійну правничу допомогу, суд зважає на правову позицію, викладену Касаційним цивільним судом Верховного Суду у постанові від 13 березня 2025 року по справі №275/150/22, відповідно до якої зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт. 
Відповідачем клопотання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу не заявлялось.
Позивачем сплачено судовий збір в сумі 2662 гривні 40 копійок, а тому, в порядку статті 141 ЦПК України, вказані судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог на суму 1029 гривень 82 копійки (2662,40 гривень (сплачений судовий збір)х38,68 % (розмір задоволених вимог-6777х100:17519,87):100).
З аналогічних міркувань пропорційно до задоволених вимог з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу на суму 2320 гривень 80 копійок (6000 гривеньх38,68%) 
Керуючись статтями 205, 207, 514, 525-526, 530, 610-612, 625, 626, 628 638, 639, 1048, 1050, 1054, 1077, 1082 ЦК України, статтями 3, 10, 141, 206, 263, 265, 273, 294 ЦПК України, статтями 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», суд 
У Х В А Л И В:
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія«Солвентіс» заборгованість за договором позики №122669 від 09 березня 2025 року в сумі 6777 гривень, в тому числі 5400 гривень – тіло кредиту, 15 гривень 66 копійок – проценти за користування кредитом, 1361 гривню 34 копійки – комісія за обслуговування кредиту.
В задоволенні решти вимог відмовити за безпідставністю.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» витрати по сплаті судового збору у сумі 1029 гривень 82 копійок та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 2320 гривень 80 копійок.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Про перегляд заочного рішення відповідачем до Народицького районного суду Житомирської області може бути подана заява протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду до Житомирського апеляційного суду. 
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія«Солвентіс», місцезнаходження: вул. Симона Петлюри,21/1, м. Бровари, Київська область, 07406, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 43657029.
Представник позивача: Лановий Євген Миколайович, місце перебування: вул. Симона Петлюри,21/1, м. Бровари, Київська область, 07406, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .
Відповідач: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .
Повне рішення суду складено 01 вересня 2026 року. 

Суддя: | | Олександр ДІБРОВА