ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

11 вересня 2026 року м. Житомир справа № 240/23663/26
категорія 106030200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Нагірняк М.Ф., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,
встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, з урахуванням уточнених позовних вимог, в якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати їй компенсації втрати частини доходу за час затримки виплати індексації грошового забезпечення;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити їй компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму несвоєчасно виплаченої індексації грошового забезпечення 180 188,64 грн. за весь час затримки виплати - за період з 01.01.2016 року по день фактичної виплати 26.06.2026 року;
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у не виплаті їй рівноцінної грошової компенсації податку на доходи фізичних осіб, утриманого із індексації грошового забезпечення нарахованого за час служби до дня виключення зі списків особового складу на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 26.06.2024 року у справі №240/3082/22;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити їй рівноцінну грошову компенсацію податку на доходи фізичних осіб утриманого із індексації грошового забезпечення нарахованого за час служби до дня виключення зі списків особового складу на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 26.06.2024 року у справі №2403082/22.
Як зазначено в позові, Позивач проходила службу у Військову частину НОМЕР_1 . За період з 01.01.2016 по 06.12.2021 року Відповідач в неповному обсязі нараховував та виплачував Позивачу індексацію грошового забезпечення, що стало підставою для звернення до суду. Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 26.06.2024 року у справі №240/3082/22 було зобов`язано Відповідача провести перерахунок та доплатити Позивачу індексацію грошового забезпечення. Така індексація грошового забезпечення в сумі 180 188,64 грн. Позивачу виплачена 26.06.2026 року, але при донарахуванні та виплаті Позивачу не було нараховано компенсацію втрати частини доходу за час затримки виплати індексації грошового забезпечення та не було виплачено рівноцінну грошову компенсацію податку на доходи фізичних осіб, утриманого із цієї частини грошового забезпечення. Таку бездіяльність Відповідача вважає протиправною.

Ухвалою суду від 06.07.2026 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Представник Відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позовних вимог заперечив. У відзиві Відповідач зазначив, що підстав для задоволення позовних вимог немає, оскільки право Позивача на компенсацію втрати частини доходів, на його думку, виникло лише з 18.11.2024 - дати набрання законної сили рішенням у справі №240/3082/22. Також Відповідач стверджує, що компенсація ПДФО за виплачену індексацію вже була нарахована та виплачена Позивачу.

Заявою від 22.07.2026 року представник Позивача долучив до справи додаткові письмові докази щодо сум виплаченої частини грошового забезпечення.

Розглянувши в порядку письмового провадження подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що ОСОБА_1 проходила військову службу на посаді санітарного інструктора роти забезпечення живучості військової частини НОМЕР_1 .
На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 09.11.2021 №38-РС сержанта ОСОБА_1 було звільнено з військової служби у запас за пп. "а" п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", а відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 06.12.2021 №282 її з 06.12.2021 року було виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення.
Судом встановлено та не заперечується сторонами, що рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 26.06.2024 року у справі №240/3082/22 зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018, з урахуванням для її обчислення місяця підвищення тарифної ставки (окладу) січня 2008 року.
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 нарахування індексації грошового забезпечення ("індексації різниці") за період з 01.03.2018 по 06.12.2021 із врахуванням абзаців 4, 5, 6 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078, та здійснити її виплату з урахуванням раніше виплачених за цей період сум.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що Відповідачем 26.06.2026 року на виконання вказаного судового рішення Позивачу було перераховано 159 370,57 грн. При нарахуванні було утримано відповідні суми військового збору та 30 196,64 грн. податку на доходи фізичних осіб.

Суть спору між сторонами в даній справі зведена виключно до наявності чи відсутності у Позивача права на рівноцінну грошову компенсацію податку на доходи фізичних осіб, утриманого із частини грошового забезпечення нарахованого на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду у справі №240/3082/22.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо порядку та підстав нарахування та виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, регулюються правовими нормами Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 р. № 44 (надалі - Порядок №44), в редакції що були чинні на день виникнення спору.
Суд враховує, що приписами правових норм Порядку №44 виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 р. №44, визначені умови та механізм щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями.
Відповідно до вимог п.4 цього Порядку виплата такої грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення.
Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення (п.5 цього ж Порядку).
Тобто, виплаті такої компенсації передує механізм нарахування та утримання такого податку з доходів вказаних осіб. 

Як вже зазначалося судом, Відповідачем 26.06.2026 року на виконання вказаного судового рішення Позивачу було нараховано 215 860,57 грн. При нарахуванні було утримано відповідні суми військового збору та 32 927,94 грн. податку на доходи фізичних осіб і виплачено 180 188,64 грн.
При нарахуванні та виплаті вказаної індексації грошового забезпечення Відповідачем не була нарахована та не була виплачена Позивачу рівноцінна компенсації такого податку.
При визначенні способу судового захисту суд враховує особливий механізм нарахування та виплати такої компенсації.
Так, відповідно до пункту 5 Порядку №44 джерелом виплати грошової компенсації військовослужбовцям та особам рядового і начальницького складу, у тому числі військовослужбовцям та особам рядового і начальницького складу, які утримуються за рахунок не бюджетних коштів, є нарахована сума податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення, яка залишається в розпорядженні відповідних установ (організацій, підприємств) для здійснення рівноцінної та повної компенсації.
Одночасно суд вважає безпідставними доводи представника Відповідача щодо виплати Позивачу сум такої компенсації, так як на підтвердження такої виплати не надано жодних доказів.

Таким чином, порушене право Позивача підлягає судовому захисту шляхом зобов`язання Відповідача нарахувати та виплатити Позивачу рівноцінну грошову компенсацію податку на доходи фізичних осіб, утриманого із індексації грошового забезпечення нарахованого на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 26.06.2024 року у справі №240/3082/22.

Щодо позовних вимог про нарахування та виплату Позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати, слід зазначити таке.
Стаття 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 № 2050-ІІІ (далі - Закон № 2050-ІІІ) визначає, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
Під доходами у цьому Законі № 2050-ІІІ слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.
Відповідно до статті 3 Закону № 2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).
Згідно зі статтею 4 Закону № 2050-ІІІ виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Системний аналіз зазначених вище норм дає підстави для висновку, що грошове забезпечення є складовою заробітної плати та у разі несвоєчасної виплати сум грошового забезпечення громадян провадиться їх компенсація відповідно до діючого законодавства.
Використане у статті 3 Закону № 2050-ІІІ формулювання, що компенсація обчислюється як добуток "нарахованого, але не виплаченого грошового доходу" за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.
Зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1-3 вказаного Закону № 2050-ІІІ дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.
Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.10.2020 у справі № 240/11882/19.
Враховуючи наявність встановленого факту невиплати Позивачу індексації грошового забезпечення в повному обсязі, суд вважає, що Позивач має право на компенсацію втрати частини доходу, у зв`язку з порушенням строків їх виплати з дня виникнення у Позивача права на їх виплату (перерахунок індексації грошового забезпечення на виконання судового рішення) по день фактичної виплати.

Відповідно до вимог частини першої статті 139 КАС України витрати Позивача на сплату судового збору відшкодовуються за рахунок бюджетних асигнувань Відповідача.

Керуючись статтями 2, 9, 77, 90, 139, 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 рівноцінну грошову компенсацію податку на доходи фізичних осіб, утриманого із індексації грошового забезпечення нарахованого на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 26.06.2024 року у справі №240/3082/22.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 рівноцінну грошову компенсацію податку на доходи фізичних осіб, утриманого із індексації грошового забезпечення нарахованого на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 26.06.2024 року у справі №240/3082/22.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходу за час затримки виплати індексації грошового забезпечення.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходу за час затримки виплати індексації грошового забезпечення нарахованого на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 26.06.2024 року у справі №240/3082/22.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Військову частину НОМЕР_1 сплачений судовий збір в розмірі 1331,20 грн (одна тисяча триста тридцять одна гривня 20 копійок).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.Ф. Нагірняк

11.09.26