ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2447/26 Справа № 199/9821/26 | | Суддя у 1-й інстанції - ДЯЧЕНКО І. В. Суддя у 2-й інстанції - Джерелейко О. Є.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

09 вересня 2026 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Джерелейко О.Є., 
за участю:
особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 ,
захисника Опара С.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 на постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 31 липня 2026 року щодо
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:
Відповідно до встановлених обставин у постанові суду, 01.07.2026 о 00:10 годині у м. Дніпро по пр. Слобожанському, перед заїздом на Центральний міст, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Skoda Octavia», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора «Drager Alcotest», а також в умовах медичного закладу ОСОБА_1 відмовився, що зафіксовано на нагрудні відеореєстратори співробітників поліції № 473549 та №473517. Від керування транспортним засобом водія ОСОБА_1 відсторонено. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України. Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 31 липня 2026 року  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Не погоджуючись з вищевказаною постановою, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк апеляційного оскарження, постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування посилається на такі обставини:
- зупинили ОСОБА_1 інші працівники поліції (інший екіпаж) та в іншому місці – за 200-300 метрів до посту на заїзді на Центральний міст, відомості про їх особи та повноваження ОСОБА_1 не повідомлялись, в матеріалах справи вони також відсутні;
- причина зупинки не повідомлялась;
- працівниками поліції не повідомлялись права та обов`язки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, в тому числі, право залучення захисника, при зупинці транспортного засобу та складанні протоколу про адміністративне правопорушення;
- під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 працівниками поліції було порушено права останнього, зокрема складання протоколу без участі захисника;
- до матеріалів справи не долучено будь-яких постанов про накладення адміністративного стягнення на підтвердження зазначених в рапорті підстав зупинки транспортного засобу, а саме інформація про те, що ОСОБА_1 порушив правила дорожнього руху та комендантську годину;
- в судовому засіданні при розгляді адміністративної справи та проголошенні постанови суду ОСОБА_1 не був присутній, копію постанови суду від 31.07.2026 року отримав лише 05.08.2026 року.
В суді апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, -  ОСОБА_1 та захисник Опара С.В. підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити.
Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи, докази і вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, приходжу до такого висновку.
Вимоги апеляційної скарги особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, -  ОСОБА_1 щодо поновлення строку апеляційного оскарження постанови суду, у зв`язку з поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження підлягають задоволенню, оскільки відповідно до матеріалів справи особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, -  ОСОБА_1 отримав повний текст постанови лише 05.08.2026 року, а тому подав апеляційну скаргу у встановлений десятиденний строк після отримання копії постанови.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Як встановлено апеляційним переглядом, вказані вимоги закону при розгляді судом першої інстанції справи про адміністративне правопорушення були дотримані та виконані в повному обсязі. 
Висновок суду про доведеність вини  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами, в їх сукупності, зокрема: 
-протоколом серії ЕПР1 №707430 від 01.07.2026 року;
-відеозаписом;
-направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 01.07.2026 року.
За змістом ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.
Зазначені вище докази є належними та допустимими в розумінні ст. 251 КУпАП, а з огляду на їх узгодженість, і достатніми для встановлення необхідних фактичних обставин справи та належного її розгляду.
Доводи щодо відсутності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність настає, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
На законну вимогу працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу «Drager Alcotest», а також пройти такий огляд у закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 відмовився.
Посилання на те, що ОСОБА_1 було зупинено іншими працівниками поліції, іншим екіпажем та в іншому місці, не спростовує встановлених у справі обставин щодо подальшого виявлення у нього ознак алкогольного сп`яніння та відмови від проходження огляду. Сам по собі факт того, що безпосередня зупинка транспортного засобу могла бути здійснена іншими працівниками поліції, не свідчить про відсутність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Доводи про те, що йому не повідомлялися відомості про осіб працівників поліції та їх повноваження, не можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції, оскільки апелянтом не наведено конкретних обставин, які б свідчили про відсутність у працівників поліції повноважень на виявлення та документування зазначеного адміністративного правопорушення. Саме по собі неповідомлення водію на момент зупинки усіх відомостей щодо особового складу екіпажу не нівелює доказового значення належним чином оформлених матеріалів справи та відеозаписів.
Щодо складання протоколу іншою особою, то сам по собі факт технічного оформлення документів іншим працівником поліції не свідчить про їх недійсність, якщо такі документи складені уповноваженою особою та підтверджені її підписом.
Посилання на відсутність доказів порушення Правил дорожнього руху також не заслуговують на увагу, оскільки об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, полягає, зокрема, у відмові водія від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння. Для настання адміністративної відповідальності за цією нормою не вимагається обов`язкового встановлення факту порушення Правил дорожнього руху чи вчинення дорожньо-транспортної пригоди.
Доводи щодо відсутності повідомлення про причини зупинки спростовуються відеозаписом, з якого вбачається, що працівники поліції зазначали про дію комендантської години, у зв`язку з чим здійснювалося обмеження руху через міст. Крім того, відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає за керування транспортним засобом у стані сп`яніння або відмову від проходження огляду, а не за правомірність чи неправомірність первинної зупинки. Підстава зупинки транспортного засобу не є предметом доказування у справі за ст. 130 КУпАП, оскільки ці обставини не мають значення для правильного вирішення справи та встановлення факту керування особою транспортним засобом у стані сп`яніння чи відмови від проходження огляду на стан сп`яніння.
Відповідно до ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння проводиться у разі наявності у працівника поліції підстав вважати, що водій перебуває у стані сп`яніння, зокрема за наявності відповідних ознак такого стану.
Посилання на те, що у матеріалах справи не зазначено законної підстави зупинки транспортного засобу, не можуть бути підставою для скасування постанови суду. Як вбачається з матеріалів справи та відеозапису, транспортний засіб був зупинений 01.07.2026 року о 00 год. 10 хв., тобто під час дії комендантської години. За таких обставин у працівників поліції були наявні правові підстави для зупинки транспортного засобу. 
Доводи в апеляційній скарзі, що працівники поліції позбавили ОСОБА_1 права на захист суд не бере до уваги, так як відповідно до ст. 256 КУпАП участь захисника при складанні протоколу не є обов`язкова. Крім того, згідно із ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, тоді як розгляд матеріалів за ст. 130 КУпАП віднесено до компетенції суду (ст. 221 КУпАП), де був присутній захисник, а не органів Національної поліції (ст. 222 КУпАП). Враховуючи те, що розгляд справи поліцейськими не проводився — порушення права на захист не встановлено.
Твердження про нероз`яснення ОСОБА_1 його прав та обов`язків, не є підставою для скасування постанови, оскільки під час розгляду справи він та його захисник мали можливість реалізувати свої процесуальні права у повному обсязі, надати пояснення, заявити клопотання та подати докази.
За таких обставин суд апеляційної інстанції доходить висновку, що доводи апеляційної скарги зводяться до власної оцінки доказів, не спростовують встановлених судом першої інстанції фактичних обставин справи та не містять відомостей про істотні порушення норм матеріального чи процесуального права, які могли б бути підставою для скасування законної та обґрунтованої постанови суду першої інстанції.
Судом обґрунтовано накладено стягнення на загальних підставах за ч. 1 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, а тому порушень вимог закону при накладенні стягнення не вбачається. 
Таким чином, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, оскільки не виникає сумніву щодо доведеності винуватості  ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, так як правопорушення повністю знайшло своє підтвердження наявними в матеріалах справи доказами.
При апеляційному перегляді не встановлено порушень судом першої інстанції ст.ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.
Таким чином, вважаю за доцільне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції – без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

П О С Т А Н О В И Л А:
Поновити особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 31 липня 2026 року.
Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 на постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 31 липня 2026 року – залишити без задоволення.
Постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 31 липня 2026 року щодо ОСОБА_1 , якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського
апеляційного суду        О.Є. Джерелейко