Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

Справа № 173/3027/25
Номер провадження2/173/441/2026

Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
07 липня 2026 року м. Верхньодніпровськ

Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого - судді Челюбєєва Є.В., за участі секретаря Салтикової С.І., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
Представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом.
Позовні вимоги мотивовані тим, що між ТОВ «Мілоан» та відповідачем укладено кредитний договір № 101184171 від 06.10.2021в електронній формі. Кредитодавець надав відповідачу кредит у сумі 4000,00 грн, однак відповідач належним чином не виконав зобов`язання щодо його повернення та сплати процентів.
Позивач зазначив, що право вимоги за вказаним кредитним договором перейшло від ТОВ «Мілоан» до ТОВ «Вердикт Капітал», а в подальшому - до ТОВ «Коллект Центр» на підставі договорів про відступлення права вимоги.
Станом на дату звернення до суду заборгованість за кредитним договором становить 22880,00 грн, з яких 4000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту та 18880,00 грн - заборгованість за нарахованими процентами.
У зв`язку з викладеним позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 22880,00 грн, а також судові витрати, зокрема судовий збір у сумі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 13000,00 грн.
Дослідив матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги необхідно задовольнити з наступних підстав.
Судом встановлено, що Судом встановлено, що 06.10.2021 між ТОВ «Мілоан» (Кредитодавець) та відповідачем було укладено Договір про споживчий кредит № 101184171 в електронній формі.
Відповідно до п. 1.1 Договору Кредитодавець зобов`язався надати Позичальнику кредит, а Позичальник – повернути суму кредиту, сплатити комісію за надання кредиту, проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання, передбачені договором.
Згідно з п. 1.2 Договору сума кредиту становить 4000,00 грн.
Відповідно до п. 1.3 Договору кредит надано строком на 15 днів – з 06.10.2021.
Згідно з п. 1.4 Договору кінцевий строк повернення кредиту та сплати комісії і процентів визначено 21.10.2021.
Відповідно до п. 1.5 Договору загальні витрати Позичальника за кредитом (без урахування суми кредиту) становлять 2960,00 грн, орієнтовна загальна вартість кредиту – 6960,00 грн.
Згідно з п. 1.5.1 Договору комісія за надання кредиту становить 1160,00 грн, що нараховується одноразово у розмірі 29 % від суми кредиту.
Відповідно до п. 1.5.2 Договору проценти за користування кредитом становлять 3 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.
Пунктом 1.6 Договору визначено стандартну (базову) процентну ставку у розмірі 5 % від фактичного залишку кредиту за кожний день користування кредитом, а згідно з п. 1.7 процентна ставка є фіксованою.
Відповідно до п. 2.1 Договору кредитні кошти надаються шляхом їх перерахування на картковий рахунок Позичальника.
Згідно з пп. 2.2.1–2.2.3 Договору Позичальник зобов`язаний сплатити комісію та проценти у строк, визначений договором, а проценти нараховуються щоденно на фактичний залишок кредитної заборгованості.
Пунктом 2.3 Договору передбачено можливість продовження строку кредитування (пролонгації) як на пільгових, так і на стандартних умовах.
Відповідно до пп. 2.4.1–2.4.2 Договору Позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити всі належні платежі не пізніше встановленого договором строку або строку пролонгації, а у разі непогашення заборгованості виконання зобов`язання вважається простроченим.
Згідно з п. 2.4.4 Договору Позичальник має право достроково повернути кредит повністю або частково.
Пунктами 3.2.5–3.2.7 Договору передбачено право Кредитодавця у разі невиконання Позичальником зобов`язань звернутися за примусовим стягненням заборгованості, відступити право вимоги іншій особі та залучити колекторську компанію до врегулювання простроченої заборгованості.
Відповідно до п. 3.3.2 Договору Позичальник зобов`язаний своєчасно повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі, передбачені договором.
Згідно з пп. 6.1–6.4 Договору він укладений в електронній формі в особистому кабінеті Позичальника шляхом акцепту оферти із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, а такий договір є юридично еквівалентним договору, укладеному у письмовій формі.
Відповідно до пп. 7.1–7.3 Договору він набирає чинності з моменту його укладення, діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань, а його дострокове розірвання можливе лише у випадках, передбачених договором або законом.
Відповідно до зазначених вище умов Договору, ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання перед ОСОБА_1 виконало та надало йому кредит в сумі 4000,00 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку НОМЕР_1 , що підтверджується квитанцією та випискою по особовому рахунку, наданою АТ КБ «ПриватБанк».
Згідно розрахунку заборгованості за договором № 101184171 станом на 20.12.2021 загальна сума заборгованості відповідача становить 11480,00 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 4000,00 грн, заборгованість по процентам 7480,00 грн.
29.12.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір факторингу № 29-12/2021-45, відповідно до якого ТОВ «МІЛОАН» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за Договором про споживчий кредит №101184171 від 06.10.2021, який укладений між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 .
На підтвердження факту укладення договору факторингу та переходу до позивача права вимоги за спірним зобов`язанням останнім надано: договір факторингу № 29-12/2021-45від 29.12.2021, акти приймання - передачі реєстру боржників від 29.12.2021 до договору факторингу № 29-12/2021-45 від 29.12.2021,реєстрборжників до договору факторингу 29-12/2021-45 від 29.12.2021та витяг з реєстру боржників, а також платіжнедоручення № 0316900000від 30.12.2021 про сплату за відступлення права вимоги за договором факторингу № 29-12/2021-45 від 29.12.2021.
Згідно розрахунку заборгованості за договором № 101184171 станом на 23.02.2022 загальна сума заборгованості відповідача становить 22880,00 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 4000,00 грн, заборгованість за процентами 18880,00 грн.
10.01.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено Договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» право вимоги до позичальників, в тому числі за Договором про споживчий кредит №101184171 від 06.10.2021, який укладений між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 .
На підтвердження факту укладення договору факторингу та переходу до позивача права вимоги за спірним зобов`язанням останнім надано: договір факторингу № 10-01/2023 від 10.01.2023, акти приймання - передачі реєстру боржників від 10.01.2023 за договором № 10-01/2023 від 10.01.2023, реєстр боржників до договору факторингу № 10-01/2023 від 10.01.2023 та витяг з реєстру боржників, а також акт зарахування зустрічних однорідних вимог від 28.02.2023.
Між сторонами у справі виникли цивільно-правові відносини на підставі договору кредитування, які регулюються нормами Цивільного кодексу України.
Відповідно до статей 626, 627, 628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, а зміст договору становлять умови, погоджені сторонами. Згідно зі статтею 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди щодо всіх його істотних умов.
Частиною другою статті 639 ЦК України передбачено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою сторін, вважається укладеним у письмовій формі.
Особливості укладення електронних договорів визначені Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до статей 11, 12 цього Закону електронний договір укладається шляхом оферти та її акцепту, а електронний правочин може бути підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Такий договір за своїми правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Правова позиція щодо належності електронного договору як письмової форми правочину викладена у постановах Верховного Суду від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 09.09.2020 у справі №732/670/19 та від 07.10.2020 у справі №127/33824/19.
Матеріалами справи підтверджується, що 06 жовтня 2021 року відповідач підписала договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №101184171 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором U9724, чим підтвердила ознайомлення з його умовами та погодилася з ними, зокрема щодо розміру кредиту, строку його повернення та порядку сплати процентів.
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати позичальнику грошові кошти, а позичальник — повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтями 1048, 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки та порядок їх сплати визначаються договором.
Із наданих позивачем доказів убачається, що первісний кредитор виконав свої зобов`язання за договором та надав відповідачу кредитні кошти, тоді як відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконала, отримані кошти та передбачені договором платежі у встановлений строк не повернула, унаслідок чого утворилася заборгованість.
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України у разі порушення позичальником зобов`язання щодо повернення кредиту кредитор має право вимагати повернення заборгованості та сплати належних процентів.
Крім того, згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Частиною другою статті 1078 ЦК України визначено, що у разі, якщо відступлення вимоги обумовлене певною подією, право вимоги переходить до фактора з моменту настання такої події.
Разом із тим, як убачається з умов Договору про споживчий кредит №101184171 від 06.10.2021, позивач надав відповідачу кредит у сумі 4000,00 грн строком на 15 днів, тобто до 21.10.2021 (пункти 1.2–1.4 Договору).
Відповідно до пункту 1.5.2 Договору протягом первісного строку кредитування проценти за користування кредитом нараховувалися за ставкою 3 % від фактичного залишку кредиту за кожний день користування кредитом.
Пунктом 2.3.1.2 Договору передбачено, що після закінчення первісного строку кредитування позичальник міг продовжувати користування кредитними коштами, при цьому строк кредитування автоматично продовжувався на один день за кожен день такого користування, однак загальний строк пролонгації на стандартних (базових) умовах не міг перевищувати 60 календарних днів. За період такої пролонгації проценти підлягали нарахуванню за стандартною (базовою) процентною ставкою, визначеною пунктом 1.6 Договору.
Згідно з пунктом 2.2.3 Договору після спливу строку кредитування (з урахуванням усіх пролонгацій) нарахування процентів за користування кредитом припиняється.
Досліджена судом відомість про щоденні нарахування та погашення, складена первісним кредитором ТОВ «Мілоан», підтверджує, що проценти за ставкою 3 % на день нараховувалися з 08.10.2021 по 21.10.2021, а з 22.10.2021 - за правилами пунктів 1.6, 2.3.1.2 Договору у зв`язку зі стандартною пролонгацією строку кредитування. При цьому останнє нарахування процентів здійснено 20.12.2021, тобто після спливу максимально можливого 60-денного строку стандартної пролонгації, передбаченого пунктом 2.3.1.2 Договору.
Разом із тим із наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що після відступлення права вимоги новий кредитор додатково здійснив нарахування процентів за період з 29.12.2021 по 23.02.2022 у сумі 11400,00 грн, виходячи зі ставки 5 % на день.
Однак доказів того, що після 20.12.2021 між сторонами було погоджено продовження строку кредитування або існували інші передбачені договором чи законом підстави для подальшого нарахування договірних процентів, матеріали справи не містять.
Натомість умовами пункту 2.2.3 Договору прямо встановлено, що після спливу строку кредитування з урахуванням пролонгацій нарахування процентів за користування кредитом припиняється. Отже, після закінчення максимально можливого строку кредитування, визначеного умовами договору, право кредитодавця нараховувати договірні проценти припинилося.
Такий висновок узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, яка викладена у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12), від 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц), від 5 квітня 2023 року (справа №910/4518/16), від 18 січня 2022 року (справа 910/17048/17), відповідно до якої після спливу визначеного договором строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове повернення кредиту право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти припиняється, а права кредитора у разі прострочення виконання грошового зобов`язання забезпечуються положеннями статті 625 ЦК України.
За таких обставин суд дійшов висновку, що нарахування позивачем процентів за користування кредитом за період з 29.12.2021 по 23.02.2022 у сумі 11400,00 грн не ґрунтується на умовах укладеного сторонами договору, а тому підстави для їх стягнення відсутні.
Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Враховуючи, що ТОВ «МІЛОАН» надало відповідачу кредит, однак відповідач кошти не повернула, тому заборгованість за кредитним договором у розмірі становить 11480,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 4000,00 грн; заборгованість запроцентами 7480,00 грннеобхідно стягнути з відповідача на користь ТОВ «Коллект Центр», як нового кредитора, що отримав право грошової вимоги до відповідача.
Водночас відповідач не скористалася своїм процесуальним правом, не надала суду доказів, які б спростовували розрахунок заборгованості перед ТОВ «Коллект Центр» у частині основного боргу та процентів, нарахованих у межах строку кредитування, а також не довела відсутність заборгованості.
Таким чином, позовні вимоги ТОВ «Коллект Центр» про стягнення заборгованості за Договором є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
Враховуючи те, що позовні вимоги задоволені частково, з відповідача на користь позивача слід стягнути суму понесених витрат по сплаті судового збору в розмірі 1215,43(11480/22880*2422,40) грн.
Крім того, представник позивача просив стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати на професійну правову допомогу у сумі 13000,00 грн.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога).
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частиною 4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України - При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Матеріали цивільної справи містять копії Договору про надання правничої допомоги № 01-07/2024 від 01.07.2024, заявку на надання юридичної допомоги № 660 від 01.09.2025,витяг з акту надання послуг № 14 від 30.09.2025 з описом наданих послуг.
Виходячи із положень ч. 3 ст. 141 ЦПК України, враховуючи співмірність складності справи та обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, критерію їх необхідності та значимості таких дій у справі, виходячи з її конкретних обставин, суд вважає, що зазначені ТОВ «Коллект Центр» витрати на правничу допомогу в суді в розмірі 13000,00 грн. є завищеними.
Зокрема суд звертає увагу, що справа стосується стягнення заборгованості за кредитним договором з позовними вимогами у розмірі 22880,00 грн, тобто у справі незначної складності, яка розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, з огляду на ціну позову. Окрім цього, суд зауважує, що правова позиція сторін, зокрема ТОВ «Коллект Центр», є сталою та не зазнавала змін протягом розгляду справи. Крім того підготовка та ведення даної справи в суді не вимагала великого обсягу юридичної і технічної роботи.
З урахуванням всіх вищенаведених обставин, пропорційності та співмірності понесених судових витрат відносно предмета спору, суд доходить висновку про задоволення вимоги про відшкодування відповідачем позивачеві понесених судових витрат за надання правової допомоги частково та про стягнення з відповідача на користь позивача 5000,00 грн., на відшкодування понесених витрат за надання правової допомоги.
Керуючись ст. 12,13,81,141,259,263-265,268,273,280, 354 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (м. Львів, Львівська обл., вул. Смаль-Стоцького,1 корпус 28, код ЄДРПОУ 35234236) до ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість за кредитним договором № 101184171 від 06.10.2021 у розмірі 11480 (одинадцять тисяч чотириста вісімдесят) грн 00коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» витрати по сплаті судового збору у розмірі 1215 (одна тисяча двісті п`ятнадцять) грн 43 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дати складання повного його тексту, у порядку, передбаченому підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03.10.2017.

Суддя: Є.В. Челюбєєв