Справа № 695/1248/26
Провадження № 2/692/630/26
21.07.26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2026 року Драбівський районний суд Черкаської області в складі: головуючого судді - Чепурного О.П., при секретарі – Бубир В.М., за участю позивача – ОСОБА_1 , представниці позивача – адвокатки Ременькової І.О., представниці третьої особи – Щербини С.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-щі Драбів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи – Служба у справах дітей Шрамківської сільської ради, ІНФОРМАЦІЯ_1 , про встановлення факту самостійного виховання дитини, –

ВСТАНОВИВ:

Позивач через свого представника звернувся до суду з позовом про встановлення факту самостійного виховання дитини. Позов мотивований тим, що позивач з відповідачкою проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Під час перебування в фактичних шлюбних відносинах у них народився син, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В подальшому цивільний шлюб між ними було розірвано і вони почали проживати окремо. З моменту припинення стосунків між сторонами та на теперішній час, їх спільна дитина проживає та буде проживати з батьком, та перебуває повністю на його утриманні. ОСОБА_2 участі у вихованні та забезпеченні сина не приймає та зовсім не цікавиться його успіхами у навчанні, його духовним та фізичним розвитком. Позивач та мама дитини не спілкуються, контакт між ними не підтримується на взаємній основі та здійснюється виключно зі сторони позивача, тоді як відповідач свідомо ігнорує та не підтримує комунікацію. ОСОБА_2 в грубій формі ігнорує всі батьківські обов`язки та не спілкується з сином. Дитина навчається у 9 класі. Проживає з батьком, який займається вихованням сина, відвідує батьківські збори, постійно на контролі з класним керівником. Мати не підтримує контакт з школою та вчителями. Всі питання щодо медичного обслуговування та у разі необхідності лікування сина, завжди вирішує позивач.
В судовому засіданні позивач та його представниця підтримали позов та просили суд його задовольнити. Представниця позивача пояснила, що встановлення факту самостійного виховання дитини позивачу необхідно для реалізації прав при мобілізації до ЗСУ, так як іншим чином, даний факт встановити не можливо.
Відповідачка в судове засідання не з`явилася.
Представниця третьої особи Служби у справах дітей не заперечувала проти задоволення позову, пояснила, що під час бесіди з відповідачкою було встановлено, що остання не має змоги останнім часом спілкуватися з дитиною через працю не за місцем свого проживання, дитина проживає з батьком за їх спільною домовленістю, тому що у батька кращі умови для неї.
Представник третьої особи ІНФОРМАЦІЯ_3 в судове засідання не з`явився.
Дослідивши матеріали справи, вислухавши позивача, його представницю, представницю третьої особи, свідків, суд дійшов до наступного.
Згідно копії свідоцтва про народження ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , його батьками є сторони по справі. З витягу з реєстру територіальної громади дитина проживає в АДРЕСА_1 . Відповідно до довідки Закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів с. Погреби Шрамківської сільської ради Золотоніського району Черкаської області № 6 від 03.03.2026 та характеристики ОСОБА_3 дійсно навчається в 9 класі їх закладу, проживає з батьком. Батько займається вихованням сина, відвідує батьківські збори, постійно на контролі з класним керівником. Мати не підтримує контакт зі школою та вчителями. ОСОБА_3 позитивно характеризується по місцю навчання. Факт, що дитина відвідує медичні заклади з батьком підтверджується довідкою ЛЛК № 36 від 04.03.2026 КНП «Драбівський Центр первинної медико-санітарної допомоги» Драбівської районної ради Черкаської області. Згідно акту обстеження умов проживання позивача від 06.03.2026 він проживає спільно з сином ОСОБА_4 та іншими членами родини, мати дитини з ними не проживає, дитина забезпечена всім необхідним, умови проживання добрі, мама ОСОБА_4 не спілкується з дитиною, не допомагає матеріально та фінансово. Надані суду фотознімки містять зображення позивача з сином під час їх спільного відпочинку, в тому числі під час риболовлі. Допитані у судовому засіданні свідки пояснили наступне. Свідок ОСОБА_5 , яка являється хрещеною мамою меншої доньки позивача, показала суду, що з пів року тому вона працювала в магазині в с. Шрамківці і бачила неодноразово відповідачку, але разом з сином її не бачила. Позивач постійно проживає з ОСОБА_4 та вирішує всі його питання. Свідок ОСОБА_6 пояснила суду, що вона є сусідкою позивача, знає, що мати ОСОБА_4 проживає окремо, за 4 роки роботи у школі вона не бачила там маму ОСОБА_4 , а батька бачила неодноразово, вихованням дитини займається батьком, близько року тому бачила автомобіль матері біля двору, де живе її син. Свідок ОСОБА_7 , донька позивача, показала суду, що вона не проживає за батьком з трьох років, але часто відвідує батька, ОСОБА_4 виховує батько, забезпечує його всім необхідним, а мати сина не відвідує, будь-яких перешкод у побаченні з сином їй ніхто не чинить. Допитаний син позивача ОСОБА_3 показав суду, що батько його виховує нормально, матеріально забезпечує, цікавиться його навчання, вони спільно проводять дозвілля, з батьком відвідує лікаря у разі необхідності, а мати нічого не робить, не дзвонить йому, не вітає з днем народження і подарунки не дарує, з мамою давно він не спілкується, вона його не впізнала в центрі, десь з пів року чи рік тому спілкувався з мамою частіше, маму любить, недавно завітав до неї у гості, але спілкування не вийшло.
Відповідно до заяви виконавчого комітету Шрамківської сільської ради Золотоніського району Черкаської області від 15.07.2026 № 02.1-12/1181 ними було узагальнено інформацію з приводу поданого позову та встановлено, що батьки дитини проживали спільно у цивільному шлюбі з 2010 по 2020 роки. У 2020 році вони вирішили проживати окремо, ОСОБА_4 залишився проживати з мамою в с.Шрамківка Драбівського району Черкаської області. У лютому 2022 року син виявив бажання проживати з батьком, так як у нього були кращі умови, і про це була домовленість між батьками також. З бесіди з ОСОБА_4 встановлено, що мати йому інколи телефонує, але нічого не купувала коли він проживав з батьком. Також встановлено, що дитина позитивно налаштована до матері. Мати проживає в с. Шрамківка Золотоніського району Черкаської області, перебуває у шлюбі, працює неофіційно у м. Києві, вдома буває рідко, життям дитини цікавиться, телефонує сину, він приїздив до мами, але на короткий термін, по можливості допомагає сину фінансово, згідна на те, що син проживає з батьком.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543 не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані  жінки та чоловіки, які мають дитину (дітей) віком до 18 років, якщо другий з батьків такої дитини (дітей) помер, позбавлений батьківських прав, визнаний зниклим безвісти або безвісно відсутнім, оголошений померлим, відбуває покарання у місцях позбавлення волі, а також коли особа самостійно виховує та утримує дитину за рішенням суду або запис про батька такої дитини в Книзі реєстрації народжень здійснений на підставі частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Даною нормою закону передбачена відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації для одного з батьків, якщо судом буде встановлено, що він самостійно виховує та утримує дитини, тобто за таких обставин, коли інший з батьків через певні обставини позбавлений можливості виконувати свої обов`язки по вихованню та утриманні дитини. В даній справі суд встановив, що дитина проживає з батьком по спільній домовленості матері та дитини, можливість їхнього спілкування не виключається, існують перешкоди які полягають у можливостях відповідачки якісно виконувати свої батьківські обов`язки, які пов`язані з її роботою, проживанням у іншій місцевості та наявності іншої сім`ї. Проте, повністю зв`язок дитини та матері і її вплив на дитину, у розумінні вимог вищевказаного закону не втрачений. Отже, позивачем, подано позов, який не спрямований на підтвердження повністю самостійного виховання дитини, що в подальшому надасть можливість реалізації у зв`язку з цим передбачених прав під час мобілізації. Позов є обґрунтованим лише в частині неналежного виконання батьківських обов`язків відповідачкою щодо свого сина ОСОБА_4 , проте, такі факти не є достатніми для реалізації положень п.4 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543, а відтак, в позовних вимогах слід відмовити.
Керуючись п.4 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543, ст. 12, 13, 76, 77, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи – Служба у справах дітей Шрамківської сільської ради, ІНФОРМАЦІЯ_1 , про встановлення факту самостійного виховання дитини - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту шляхом падання апеляційної скарги через суд апеляційної інстанції.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Головуючий 

Повний текст рішення виготовлено 21.07.2026.