Справа №204/10771/25
Провадження №2/204/792/26

РІШЕННЯ
іменем України

20 липня 2026 року м. Дніпро
Чечелівський районний суд міста Дніпра у складі:
головуючого - судді Книш А.В.,
секретар судового засідання Малкамова О.С., 
за участі:
представника позивача Васильєва О.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою першого заступника керівника Волноваської окружної прокуратури Авдана Романа Костянтиновича, який діє в інтересах Хлібодарівської сільської територіальної громади Волноваського району Донецької області до ОСОБА_1 , треті особі, яка не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області, Дочірнє підприємство «ІЛЛІЧ-АГРО ДОНБАС» Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» про витребування земельної ділянки, 
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить витребувати у відповідача на користь Хлібодарівської сільської територіальної громади Волноваського району Донецької області земельну ділянку з кадастровим номером 1421586800:03:000:1752 площею 2,0000 га. На обґрунтування позову зазначено, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 12.02.2020 державним реєстратором Маріупольської міської ради за відповідачем зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 1421586800:03:000:1752, площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства на території Рівнопільської сільської ради Волноваського району за межами населених пунктів. Підставою для реєстрації права власності на земельну ділянку зазначено наказ Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області від 03.02.2020 N 555- СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність без зміни цільового призначення», яким ОСОБА_1 надано безоплатно у власність земельну ділянку площею 2,0000 га, у тому числі ріллі площею 2,0000 га (кадастровий номер 1421586800:03:000:1752) із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства на території Рівнопільської сільської ради Волноваського району Донецької області за межами населених пунктів. Однак, відповідно до інформації Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області N10-5-0.03-754/2-25 від 10.03.2025, наказом Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області від 03.02.2020 N 555-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність без зміни цільового призначення», ОСОБА_2 надано у власність земельну ділянку сільськогосподарського призначення державної власності з кадастровим номером 1421557200:04:000:0447, що розташована на території Ольгинської селищної ради Волноваського району Донецької області за межами населених пунктів. У зв`язку з цим, наказ про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідачу та надання їй земельної ділянки у власність не приймався. Отже, земельна ділянка з кадастровим номером 1421586800:03:000:1752, площею 2,0000 га вибула із власності держави поза її волею, за відсутності рішення органу, уповноваженого на той час розпоряджатися земельними ділянками сільськогосподарського призначення, розташованими за межами населених пунктів – Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області.
Ухвалою Чечелівського районного суду міста Дніпра від 16 жовтня 2025 року відкрито провадження у цивільній справі, призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.
21 жовтня 2025 року до суду надійшли письмові пояснення третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, в яких представник Прокопенко Н.Л. позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник третьої особи Прокопенко Н.Л. зазначає, що на підставі наказу Держземагентства України від 10.04.2014 N129 «Про деякі питання реєстрації документів в автоматизованій системі електронного діловодства» у Головному управлінні реєстрація всіх документів здійснюється у системі електронного документообігу «ДОК ПРОФ 2.0» (далі - СЕД «ДОК ПРОФ»). На даний час використовується актуальна версія СЕД «ДОК ПРОФ 3.0». Накази з питань розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності реєструвалися та реєструються у картотеці «Накази СГ». Під час їх реєстрації номери наказам присвоюються автоматично (в порядку зростання), що унеможливлює реєстрацію кількох наказів СГ з одним і тим порядковим номером. Отже, у СЕД «ДОК ПРОФ 3.0» зареєстровані такі накази Головного управління з наступним змістом: N3895-СГ від 09.08.2019 року «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою», згідно з яким наказано: «Надати громадянці ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, що перебуває у запасі, на території Рівнопільської сільської ради Волноваського району Донецької області за межами населених пунктів. Орієнтовний розмір земельної ділянки 2,0000 га, із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства.» (Наказ підписано начальником – Іваном ЯКИМЕНКО). Вказаний наказ видано на підставі клопотання (звернення) гр. ОСОБА_1 від 06.08.2019 року, яке зареєстровано в Головному управлінні за N Є-5042/0/36-19 від 06.08.2019 року; N555-СГ від 03.02.2020 року «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність без зміни цільового призначення», згідно з яким наказано «Затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність гр. ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що перебувають в запасі на території Ольгинської селищної ради Волноваського району Донецької області за межами населених пунктів. Надати громадянці ОСОБА_2 у власність земельну ділянку площею 2,0000 га, в тому числі ріллі площею 2,0000 га, (кадастровий номер 1421557200:04:000:0447) із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що перебувають у запасі, без зміни цільового призначення для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Ольгинської селищної ради Волноваського району Донецької області за межами населених пунктів.» (Наказ підписано В.о.начальника - Тетяною ПІДГОРНОЮ). Однак, із заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки – ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області не зверталась. Тобто, зміст наказу N555-СГ від 03.02.2020 року, не відповідає змісту наказу з тим же номером, але іншою датою, що міститься у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо земельної ділянки з кадастровим номером 1421586800:03:000:1752, площею 2,0000 га. Вказує, що державою ніколи не приймалося рішення про відчуження земельної ділянки 1421586800:03:000:1752, а остання вибула з державної власності поза її волею.
26 січня 2026 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову. На обґрунтування відзиву зазначено, що у справі неналежний позивач, оскільки Хлібодарівська сільська територіальна громада Волноваського району Донецької області, яка вказана у матеріалах справи як позивач, втратила повноваження органу місцевого самоврядування, у зв`язку з чим не може вважатися належним позивачем у даній справі. У подальшому відповідно до Указу Президента України № 240/2025 від 16 квітня 2025 року «Про утворення військових адміністрацій населених пунктів у Донецькій області» з метою реалізації заходів правового режиму воєнного стану, було утворено Хлібодарівську сільську військову адміністрацію Волноваського району Донецької області. Згідно з пунктом 1 цього Указу, Хлібодарівська сільська військова адміністрація Волноваського району Донецької області була створена на території відповідної громади, а відтак - почала виконувати функції, раніше покладені на Хлібодарівську сільську територіальну громаду та її виконавчі органи. У розумінні чинного законодавства військова адміністрація не є правонаступником місцевої ради у правовому сенсі, а лише тимчасово виконує частину функцій місцевого самоврядування, передбачену спеціальним законом у період дії воєнного стану. 03.02.2020 наказом № 555-сг затверджено та надано земельну ділянку відповідачу у власність відповідно до ч. 9 ст. 118 ЗКУ (видання наказу оспорюється прокурором). Керуючись ч. 9 ст. 118 ЗКУ, ГУ Держгеокадастру не мало підстав для невидання наказу щодо відповідача, більше того такий наказ мав бути виданий не пізніше 17.01.2020 року. А твердження прокурора та представників державного органу (які працюють сьогодні, але не працювали в 2019-2020 році) про те, що наказ щодо відповідача нібито не видавався, підтверджує невиконання державним органом вимог ч. 9 ст. 118 ЗКУ під час здійснення діяльності щодо приватизації землі. Надана ГУ Держгеокадастром відповідачу копія наказу щодо відповідача стала підставою для того, що 12.02.2020 було зареєстроване право власності відповідача на земельну ділянку в ДРРПНМ. Таким чином, дії державного органу у справі не свідчать про відсутність волі щодо прийняття рішення про надання земельної ділянки у власність в межах процесу приватизації, оскільки згідно з ч. 9 ст. 118 ЗКУ не передбачало підстав для невидання Наказу щодо Відповідача. Відповідач отримав право власності на земельну ділянку на підставі документів, які видав уповноважений на те державний орган, та не мав підстав для сумнівів у законності отримання земельної ділянки. Твердження про вибуття земельної ділянки з державної власності без волі уповноваженого державного органу не відповідає дійсності, ГУ Держгеокадастр приймав відповідні рішення та мав можливість належним чином встановити будь-які порушення щодо приватизації землі в Донецькій області. Відповідач могла отримати та отримала від ГУ Держгеокадастру лише засвідчену копію відповідного наказу про надання земельної ділянки; не мала підстав для сумнівів у законності/дійсності копії документу, отриманого від державного органу, та/або для перевірки правильність зазначення прізвища начальника чи виконуючого обов`язки начальника ГУ Держгеокадастру; не може нести відповідальність за дії служби діловодства державного органу, яка допустила помилку в прізвищі керівника. Відповідач повністю розраховувала на добросовісність дій ГУ Держгеокадастру. Всі ризики через будь-які помилки/недбалість державного органу має покладатися на державний орган та не можуть виправлятися за рахунок відповідача. Прокурор не надав будь-яких доказів вчинення відповідачем будь-яких порушень чи незаконних дій під час безоплатної приватизації. Позовні вимоги не відповідають ст. 387 та 388 ЦКУ для витребування землі у власника. Витребування земельної ділянки буде порушувати принцип «належного урядування», оскільки земельна ділянка витребовується у власника через недотримання законодавства державним органом, а не набувачем, що не відповідає ст. 387, 388 ЦКУ та статті 1 Першого протоколу до Конвенції.
19 лютого 2026 року до суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача зазначає, що у вказаній справі компетентним органом залишається Хлібодарівська сільська територіальна громада Волноваського району Донецької області. Але, у подальшому її повноваження тимчасово буде виконувати новостворена Хлібодарівська сільська військова адміністрація Волноваського району Донецької області. З 27.05.2021 уповноваженим державою органом на розпорядження спірною земельною ділянкою є відповідна сільська рада, на території якої перебуває земельна ділянка. Хлібодарівська сільська територіальна громада Волноваського району Донецької області (ЄДРПОУ 03331393) має статус діючої юридичної особи, її не ліквідовано та не припинено, у процесі припинення, ліквідації не перебуває. Власником земель дотепер залишається територіальна громада, правомочності щодо володіння, користування та розпорядження землею громади здійснює орган місцевого самоврядування, тільки тимчасово та тільки після прийняття постанови Верховної Ради України щодо повноважень, передбачених ч. 2 ст. 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» - повноваження щодо розпорядження землями громади перейде до військової адміністрації. Припинення повноважень (тимчасово), у зв`язку з утворенням військової адміністрації, може бути тільки після прийняття постанови Верховної Ради України відповідно до ст. 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану». Але при цьому діюча юридична особа – сільська територіальна громада, як представник територіальної громади залишається власником комунального майна громади. Передача (надання) земельної ділянки у власність відповідно до статті 118 Земельного кодексу України є завершальним етапом визначеної процедури безоплатної приватизації земельних ділянок. Разом з цим, отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність. Проведена Державна реєстрація земельної ділянки у Державному земельному кадастрі свідчить лише про формування її, як об`єкта цивільних прав та присвоєння кадастрового номеру (ч. 3 пункту 75 Порядку 1051). Державою ніколи не приймалося рішення про відчуження земельної ділянки з кадастровим номером 1421586800:03:000:1752, а остання вибула з державної власності поза її волею. Право держави витребувати земельну ділянку, належну до земель сільськогосподарського призначення, з огляду на доведену незаконність і безпідставність її відчуження на користь фізичної особи передбачене у чинному законодавстві України. Відповідні приписи стосовно охорони цієї категорії земель і регламентування підстав для витребування майна з чужого незаконного володіння є доступними, чіткими та передбачуваними. Повернення у державну власність земельної ділянки, незаконно відчуженої фізичній особі органом державної влади, переслідує легітимну мету контролю за використанням майна відповідно до загальних інтересів у тому, щоби таке використання відбувалося за цільовим призначенням. Важливість цих інтересів зумовлюється, зокрема, особливим статусом земельної ділянки – належністю її до земель сільськогосподарського призначення. Отже, в даній справі підлягають застосуванню положення статті 387 ЦК України.
10 березня 2026 року до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, в якому відповідач зазначає, що ст. 328 ЦК України встановлює презумпцію правомірності набуття права власності, котра означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше не встановлено в судовому порядку або незаконність набуття права власності прямо не випливає із закону. Наявність двох наказів під одним номером, датованих 02.03.2020 з різним змістом, стосовно різних земельних ділянок, які територіально розташовані в різних районах, не доводить недійсність жодного з цих документів, а також незаконність набуття відповідачем права власності на земельну ділянку. У свою чергу, надана відповідачу копія наказу щодо відповідача стала підставою для того, що було зареєстроване право власності відповідача на земельну ділянку в ДРРПНМ. Прокурор у відповіді на відзив стверджує, що копія наказу щодо ОСОБА_2 зроблена з правомірного наказу, на відміну від копії наказу щодо відповідача, однак не надає його оригінал для огляду у суді. Позовні вимоги не підлягають задоволенню, так як у прокурора відсутні підстави стверджувати, що державою ніколи не приймалось рішення про відчуження земельної ділянки ОСОБА_1 , а всі його доводи гуртуються виключно на припущеннях. На даний час відсутня об`єктивна необхідність у позбавленні відповідача права власності на земельну ділянку з метою задоволення суспільного чи публічного інтересу через те, що такий суспільний інтерес насправді відсутній (в т. ч. оскільки земельна ділянка знаходиться на окупованій території і не може використовуватись позивачем). Крім того, виявлення незаконних чи помилкових дії ГУ Держгеокадастру в Донецькій області під час приватизації земельної ділянки та намагання виправити допущену в минулому органом влади помилку/недбалість тощо буде мати наслідком непропорційне втручання у права відповідача, оскільки у разі задоволення позову прокурора на відповідача буде перекладено усі негативні наслідки помилки в роботі державного органу, в т.ч. щодо відшкодування судового збору та несення можливо додаткових судових витрат. Таким чином, витребування земельної ділянки буде порушувати принцип «належного урядування», оскільки земельна ділянка витребовується у власника через недотримання законодавства державним органом, а не набувачем, що не відповідає ст.387, 388 ЦКУ та статті 1 Першого протоколу до Конвенції.
Ухвалою Чечелівського районного суду міста Дніпра від 27 травня 2026 року витребувано у Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області оригінал наказу Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність без зміни цільового призначення» №555-СГ від 03 лютого 2020 року. 
Ухвалою Чечелівського районного суду міста Дніпра від 16 червня 2026 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, залучено Дочірнє підприємство «ІЛЛІЧ-АГРО ДОНБАС» Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча».
Ухвалою Чечелівського районного суду міста Дніпра від 14 липня 2026 року відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про залишення даної позовної заяви без руху. 
Ухвалою Чечелівського районного суду міста Дніпра від 14 липня 2026 року відмолено у задоволенні клопотання відповідача про закриття провадження у даній справі. 
07 липня 2026 року до суду надійшли письмові пояснення третьої особи Дочірнього підприємства «ІЛЛІЧ-АГРО ДОНБАС» Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча», в яких представник Мазуренко Р.Л. просить відмовити у задоволенні позову. На обґрунтування пояснень зазначено, що 20 лютого 2020 року між відповідачем та третьою особою-2 було укладено договір оренди земельної ділянки, за умовами якого відповідач передав, а третя особа-2 прийняла в строкове платне користування строком на 10 років земельну ділянку, право оренди зареєстроване належним чином. Наявність двох наказів під одним номером, датованих 03.02.2020 року з різним змістом, стосовно різних земельних ділянок, які територіально розташовані в різних районах, не доводить недійсність жодного з цих документів, а також незаконність набуття відповідачем права власності на земельну ділянку. Подання копії наказу органом прокуратури саме по собі не усуває обов`язку суду перевірити належність, допустимість та достовірність такого доказу, а у разі не встановлення його відповідності оригіналу, така копія не може мати самостійної доказової бази та не може бути покладена в основу судового рішення без дослідження оригіналу. Крім того, матеріали справи не містять копії протоколу про тимчасовий доступ до речей та документів, обшуку, іншої слідчої дії під час якої було вилучено даний наказ та невідомо яким чином отриманий доказ, а тому не можливо встановити чи він був отриманий у порядку, встановленому законом. Таким чином, намагання виправити допущену в минулому органом влади помилку/недбалість тощо буде мати наслідком непропорційне втручання у права відповідача, оскільки у разі задоволення позову прокурора на відповідача буде перекладено усі негативні наслідки помилки в роботі державного органу, в т.ч. щодо відшкодування судового збору та несення можливо додаткових судових витрат. На даний час відсутня об`єктивна необхідність у позбавленні відповідача права власності на земельну ділянку з метою задоволення суспільного чи публічного інтересу через те, що такий суспільний інтерес насправді відсутній (в т. ч. оскільки земельна ділянка знаходиться на окупованій території і не може використовуватись позивачем).
У судовому засіданні представник позивача Васильєв О.І. позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.
Відповідач та представники третіх осіб Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, Дочірнього підприємства «ІЛЛІЧ-АГРО ДОНБАС» Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча», належним чином та завчасно сповіщені про дату і час розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, подали заяви про розгляд справи без їх присутності. 
Суд, вислухавши представника позивача Васильєва О.І., дослідивши письмові докази, встановив такі фактичні обставини. 
06 серпня 2019 року відповідач звернулася до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області з клопотанням щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 2 га ріллі у власність для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Рівнопільської сільської ради Волноваського району Донецької області (а.с.30 зворотна сторона).
Наказом Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області від 09.08.2019 №3895-СГ «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою» надано відповідачу дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, що перебуває у запасі, на території Рівнопільської сільської ради Волноваського району Донецької області за межами населених пунктів. Орієнтовний розмір земельної ділянки 2,000 га, із цільовим призначенням – для ведення особистого селянського господарства (а.с.34).
З наказу Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність без зміни цільового призначення» №555-СГ від 03 лютого 2020 року, оригінал якого був досліджений у судовому засіданні, встановлено, що за таким наказом ОСОБА_2 надано у власність земельну ділянку сільськогосподарського призначення державної власності з кадастровим номером 1421557200:04:000:0447, що розташована на території Ольгинської селищної ради Волноваського району Донецької області за межами населених пунктів (а.с.35). 
Відповідно до копії наказу Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність без зміни цільового призначення» №555-СГ від 03 лютого 2020 року ОСОБА_1 надано у власність земельну ділянку площею 2,0000 га, у тому числі ріллі площею 2,0000 га, (кадастровий номер 1421586800:03:000:1752) із земель сільськогосподарського призначення державної власності, без зміни цільового призначення для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Рівнопільської сільської ради Волноваського району Донецької області за межами населених пунктів (а.с.13).
Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав відповідач на підставі наказу №555-СГ, виданого 03 лютого 2020 року Головним управлінням Держагеокадастру у Донецькій області, зазначена власником земельної ділянки з кадастровим номером 1421586800:03:000:1752, яка розташована на території Рівнопільської сільської ради Волноваського району Донецької області (а.с.10-11,18,21).
20 лютого 2020 року між третьою особою ДП «ІЛЛІЧ-АГРО ДОНБАС» ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» та відповідачем укладено договір оренди землі №53, відповідно до якого орендареві ДП «ІЛЛІЧ-АГРО ДОНБАС» ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» передано в строкове платне користування на 10 років земельну ділянку з кадастровим номером 1421586800:03:000:1752 (а.с.14-17).
З відповіді Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області від 10 березня 2025 року встановлено, що з приводу затвердження проекту землеустрою відповідач не зверталась, а тому і наказ щодо затвердження/відмови у затвердженні проекту землеустрою не приймався (а.с.29).
Вирішуючи позовні вимоги суд виходить з такого.
Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом (стаття 328 ЦК України).
Частиною 4 статті 11 ЦК України визначено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади або органів місцевого самоврядування.
Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.
Положеннями частин 1, 2 статті 116 ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної та комунальної власності за рішеннями органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.
Зі змісту статті 116 ЗК України вбачається, що наявність рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання земельної ділянки у власність визначається в якості обов`язкової передумови для подальшого отримання прав власності на земельну ділянку.
Відповідно до частини другої статті 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.
За положеннями частини шостої статті 118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.
За змістом частини сьомої статі 118 ЗК України (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин), відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. 
Частинами восьмою та дев`ятою статті 118 ЗК України (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. 
У постанові від 17 жовтня 2018 року у справі №380/624/16 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою є стадією процесу отримання права власності чи користування на земельну ділянку. Однак, отримання такого дозволу не гарантує особі чи невизначеному колу осіб набуття такого права, оскільки сам по собі дозвіл не являється правовстановлюючим актом.
В судовому засіданні встановлено, що відповідач не зверталася до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області з клопотанням щодо затвердження проекту землеустрою щодо спірної земельної ділянки (а.с.29).
За змістом частини першої статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.
Згідно з частинами п`ятою, восьмою статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, укладати договори в рамках державно-приватного партнерства, у тому числі концесійні договори, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду. Право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів. Об`єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом.
Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (стаття 387 ЦК України). 
Якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у визначених у законі випадках (частина перша статті 388 ЦК України).
Відповідно до частини другої статті 388 ЦК України майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо: 1) воно було продане або передане у власність у порядку, встановленому для виконання судових рішень; 2) воно було продане такому набувачеві на електронному аукціоні у порядку, встановленому для приватизації державного та комунального майна.
Згідно частини четвертої статті 388 ЦК України, якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.
Отже, можливість витребування майна з володіння іншої особи закон ставить у залежність насамперед від змісту правового зв`язку між позивачем та спірним майном, його волевиявлення щодо вибуття майна, а також від того, чи є володілець майна добросовісним чи недобросовісним набувачем та від характеру набуття майна (оплатно чи безоплатно).
Необхідною передумовою виникнення права власності на земельну ділянку за певних обставин має бути рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування, які діють від імені власника, про передання у власність земельної ділянки, а відсутність такого рішення з боку держави як власника земельних ділянок свідчить про відсутність рішення уповноваженого органу виконавчої влади, на підставі якого відповідач набула право власності на земельну ділянку.
Верховний Суд у постанові від 16 серпня 2023 року у справі №175/5124/19 (провадження № 61-1535св23) дійшов висновку, що право держави витребувати земельну ділянку, з огляду на доведену незаконність і безпідставність її набуття фізичною особою, передбачене у чинному законодавстві України. Відповідні норми стосовно охорони земель і регламентування підстав для витребування майна з чужого незаконного володіння є доступними, чіткими та передбачуваними. Повернення у комунальну власність земельної ділянки, незаконно набутої фізичною особою без відповідного рішення уповноваженого органу, переслідує легітимну мету контролю за використанням майна відповідно до загальних інтересів у тому, щоби таке використання відбувалося за цільовим призначенням.
На час видання спірного наказу про передачу у власність відповідачу земельної ділянки (03.02.2020) уповноваженим органом розпоряджатись нею виступало Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області (ч. 4 ст. 122 ЗК України у редакції на час спірних відносин), а з 27.05.2021 уповноваженим державою органом на розпорядження спірною земельною ділянкою є відповідна сільська, селищна, міські рада, на території якої перебуває земельна ділянка.
З відповіді Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області від 10 березня 2025 року встановлено, що Головним управлінням Держгеокадастру у Донецькій не видавався наказ про надання відповідачу безоплатно у власність спірної земельної ділянки, а наказом Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області за №555-СГ від 03 лютого 2020 року вирішувалось питання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність та надання земельної ділянки у власність щодо іншої земельної ділянки на території Ольгинської селищної ради Волноваського району Донецької області та іншій особі – громадянці ОСОБА_2 .
Отже, реєстрація у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності за відповідачем на спірну земельну ділянку проведена на підставі документу (наказу №555-СГ від 03 лютого 2020 року), який не видавався органом державної влади – Головним управлінням Держгеокадастру у Донецькій області.
З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.
На підставі статі 141 ЦПК України з відповідача на користь Донецької обласної прокуратури підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн (а.с. 9).
Керуючись ст.ст.12,13, 81,89, 141, 264 ЦПК України, суд
ВИРІШИВ:
Позовну заяву першого заступника керівника Волноваської окружної прокуратури Авдана Романа Костянтиновича, який діє в інтересах Хлібодарівської сільської територіальної громади Волноваського району Донецької області до ОСОБА_1 , треті особі, яка не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області, Дочірнє підприємство «ІЛЛІЧ-АГРО ДОНБАС» Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» про витребування земельної ділянки задовольнити повністю.
Витребувати у ОСОБА_1 на користь Хлібодарівської сільської територіальної громади Волноваського району Донецької област земельну ділянку з кадастровим номером 1421586800:03:000:1752 площею 2,0000 га.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Донецької обласної прокуратури судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 (сорок) коп.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий