15.06.2026 

Справа № 401/2645/25
Провадження № 2/401/216/26

РІШЕННЯ 
Іменем України 

15 червня 2026 року Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі головуючого судді Волошиної Н.Л., за участю секретаря Яцини А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Світловодську в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором доручення, -
ВСТАНОВИВ:
18 серпня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та просить ухвалити рішення, яким стягнути з відповідачки на його користь грошові кошти, отримані від продажу 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 у сумі 45000 грн 00 к. 
В обґрунтування заявленого позову наведено наступне.
15 липня 2024 року між позивачем та відповідачем укладено усний договір доручення, в зв`язку з чим позивачем було видано довіреність на ім`я відповідачки щодо ведення справи з оформлення спадкової справи на 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 з правом її відчуження ( продажу), яка була посвідчена нотаріально. 24 вересня 2024 року між відповідачкою , яка діяла від імені та в інтересах позивача, та ОСОБА_3 укладено договір купівлі – продажу частини квартири щодо продажу вказаної частки квартири, який був посвідчений державним нотаріусом Першої світловодської державної нотаріальної контори Кіровоградської області Москаленко Н.І. за реєстровим № 1-1157. Відповідно до п. 2 вказаного договору, продаж квартири частини за домовленістю сторін вчиняється за 45000 грн 00 к., які продавець отримав від покупця повністю до підписання договору. Після виконання доручення відповідачкою не було виконано вимоги повіреного та не повернуто негайно довіреність, строк дії якої не закінчився, не надано звіт про виконання доручення та виправдні документи, а також не передано позивачеві кошти від реалізації частки квартири. За таких обставин, з підстав ст.ст. 1000, 1006 ЦК України просить задовольнити позов. (а.с. 2-4)
Ухвалою судді Світловодського міськрайонного суду від 20 серпня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху. (а.с. 19-20)
Ухвалою Світловодського міськрайонного суду від 03 вересня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. (а.с. 27-28) 
16 вересня 2025 року представник відповідача адвокат Міщенко А.М. представив суду Відзив на позовну заяву, у якому просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 . В обґрунтування заперечень проти позовних вимог зазначив, що представництво ОСОБА_2 ОСОБА_4 на підставі довіреності полягало лише в підписання договору купівлі – продажу від 24 вересня 2024 року, при цьому кошти за частку квартири були отримані ОСОБА_4 особисто до підписання договору, про що відповідач підтвердила в пункті 2.1 договору. (а.с. 39)
Ухвалою суду від 08 грудня 2025 року було частково задоволено клопотання представника позивача адвоката Склярова О.І. та витребувано від державного нотаріуса Першої світловодської державної нотаріальної контори Кіровоградської області Москаленко Н.І. копію нотаріальної справи за договором купівлі – продажу від 24 вересня 2024 року щодо продажу 1/3 частини квартири АДРЕСА_2 . (а.с. 53-55)
В судовому засіданні представник позивача адвокат Скляров С.І. позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві. 
В судовому засіданні представник відповідачки адвокат Міщенко А.М. просив суд відмовити в задоволенні позову з підстав, наведених у Відзиві. 
Заслухавши доводи представників сторін, дослідивши наявні у справі докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Як вбачається з копії довіреності від 15 липня 2024 року, посвідченої приватним нотаріусом Олександрійського районного нотаріального округу Кіровоградської області Бабенком В.М. , ОСОБА_1 на підставі попередньої усної домовленості уповноважив ОСОБА_5 та ОСОБА_2 представляти спільно або окремо його інтереси у відповідних органах нотаріату України щодо ведення справи з оформлення його спадкових прав на 1/3 частку квартири за адресою АДРЕСА_3 , що залишилася після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 , з правом відчуження ( продажу) зазначеного у цій довіреності майна. Для чого надав право, в тому числі, продати майно, а саме 1/3 частку квартири за адресою АДРЕСА_3 , на умовах, які попередньо відомі, а також представляти його з усіх питань, пов`язаних з оформленням договору купівлі – продажу, визначаючи продажу ціну та інші істотні умови продажу, згідно попередньо досягнутих домовленостей; узгоджувати від його імені всі питання, які можуть виникнути в процесі реалізації довіреності; одержати належні йому від продажу квартири гроші; сплачувати належні з нього платежі у разі, якщо вони передбачені умовами договору та/чи чинним законодавством, а також виконувати всі інші юридично значимі дії в межах та обсязі, передбачених чинним законодавством України для такого роду уповноважень, та які б належало виконувати йому , якби він самостійно займався зазначеним питанням. (а.с. 13-14)
24 вересня 2024 року між ОСОБА_2 , яка діяла на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Олександрійського районного нотаріального округу Кіровоградської області Бабенком В.М. 15 липня 2024 року за реєстром № 1862, від імені ОСОБА_1 , далі іменований як Продавець, та ОСОБА_3 , далі іменована як Покупець, було укладено договір купівлі – продажу частини квартири, що був посвідчений державним нотаріусом Першої світловодської державної нотаріальної контори Кіровоградської області Москаленко Н.І. за реєстровим № 1-1157. Згідно п. 1.1, п.1.2 Договору, за цим договором Продавець передає у власність Покупця 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 , а Покупець приймає майно і сплачує за нього обговорену грошову суму. У відповідності до п. 2.1 Договору, продаж частини квартири за домовленістю сторін вчиняється за 45000 грн 00 к., які Продавець отримав від Покупця повністю до підписання договору з дотриманням вимог чинного законодавства. Зазначена ціна встановлена за згодою сторін цього договору та повідомлена нотаріусу сторонами, вважається прийнятною і вигідною для них, є остаточною та не підлягає будь – яким змінам. У п 2.2. Договору сторони підтвердили факт повного розрахунку за продану частину квартири до підписання договору. (а.с. 8-11)
Вирішуючи заявлений позов по суті, суд зазначає таке. 
Відповідно до статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною другою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє (частина перша статті 237 ЦК України).
Згідно з частинами першою та третьою статті 244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.
За договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії (частина перша статті 1000 ЦК України).
У договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненними (стаття 1003 ЦК України).
Повірений зобов`язаний вчиняти дії відповідно до змісту даного йому доручення (частина перша статті 1004 ЦК України).
Повірений зобов`язаний: 1) повідомляти довірителеві на його вимогу всі відомості про хід виконання його доручення; 2) після виконання доручення або в разі припинення договору доручення до його виконання негайно повернути довірителеві довіреність, строк якої не закінчився, і надати звіт про виконання доручення та виправдні документи, якщо це вимагається за умовами договору та характером доручення; 3) негайно передати довірителеві все одержане у зв`язку з виконанням доручення (стаття 1006 ЦК України).
Довіритель зобов`язаний видати повіреному довіреність на вчинення юридичних дій, передбачених договором доручення (частина перша статті 1007 ЦК України).
Отже, правовідносини з представництва мають складну структуру. У ній наявні внутрішні і зовнішні правові зв`язки. Внутрішні відносини представництва виникають між особою, яку представляють, та її представником. Ці відносини мають фідуціарний (особистий, довірчий) характер. Особа, яку представляють, має бути впевненою, що під час здійснення представницьких повноважень представник не порушить її законних інтересів.
Зовнішні відносини представництва складаються із двох видів: відносини між представником і третьою особою та відносини між особою, яку представляють, і третьою особою. Останні є результатом діяльності представника. Вони виникають на підставі правочину, укладеного представником від імені та в інтересах особи, яку він представляв, з третьою особою.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 червня 2020 року у справі № 826/20221/16 (провадження № 11-1459апп18) вказано, що:
«101. У представництві розрізняють внутрішні і зовнішні правовідносини.
102. Внутрішні правовідносини виникають між представником і особою, яку представник представляє. Так, діючи від імені особи, яку він представляє, представник повинен діяти добросовісно та розумно (пункт 6 статті 3 ЦК України). Якщо між особою та її представником відсутні договірні правовідносини щодо представництва, то в разі порушення представником обов`язків діяти добросовісно та розумно, особа, яку представляє представник, вправі вимагати від нього відшкодування шкоди за правилами глави 82 ЦК України. Якщо представник діє на виконання договору доручення, між представником і особою, яку він представляє, виникають договірні правовідносини. Водночас особа, щодо якої представник вчиняє правочин від імені того, кого він представляє, не є учасником внутрішніх правовідносин.
103. Зовнішні правовідносини виникають між особою, яку представник представляє, та особою, щодо якої вчиняється правочин. Відповідно до статті 239 ЦК України правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє. Отже, представник не є ані стороною правочину, який він вчинив від імені особи, яку він представляє, ані учасником зовнішніх правовідносин».
У цій справі предметом спору є вимога позивача про стягнення з відповідача коштів, які останній отримав від третьої особи, укладаючи від імені та в інтересах позивача правочин, а саме договір купівлі-продажу частини квартири.
Позивач стверджує, що відповідач не передавав йому отримані від третьої особи кошти від продажу частки квартири.
Натомість відповідач заперечує обставини утримання (збереження) ним будь-яких коштів, переданих третьою особою на виконання укладеного із позивачем правочину.
Варто зауважити, що позивач не оспорює правомірності дій відповідача щодо укладення договору купівлі-продажу частки квартири, при цьому близько року після видачі довіреності та підписання договору позивач не вчиняв жодних дій, спрямованих на оспорювання дій повіреного чи стягнення коштів, не звертався з вимогою про надання звіту щодо вчинених за довіреністю дій.
При цьому вказаною довіреністю було передбачено вчинення повіреним конкретних дій: підписання договору купівлі-продажу нерухомого майна, отримання грошових коштів від продажу квартири, згідно попередньо досягнутих домовленостей між довірителем та повіреним.
Матеріали справи не містять жодного доказу того, що відповідач, як представник позивача на продаж частки квартири, самостійно підшукував покупців, визначав ціну та умови договору, тобто у повному обсязі вчиняв дії продавця.
Суд враховує, що однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.
Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20).
За загальним правилом, тягар доведення обставин, які є підставою позову, покладається саме на позивача. Проте позивач не надав суду доказів того, що укладеним між ним та відповідачем договором доручення був встановлений порядок виконання доручення, строки, порядок звітування, а також того, що в розумні строки для виконання доручення він вимагав від відповідача звіту. Відсутність письмового договору доручення, в якому обумовлювались би дії повіреного щодо передачі отриманого за договором купівлі-продажу квартири , покладає на довірителя обов`язок довести, що усна домовленість між ними повіреним не була виконана.
У постанові від 29 січня 2021 року у справі № 922/51/20 Верховний Суд наголосив на необхідності застосування стандартів доказування та зауважив, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню так, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Стандарт доказування «вірогідність доказів», на відміну від стандарту «достатність доказів», підкреслює необхідність зіставлення судом доказів, які надають позивач та відповідач. Отже, на суд покладено обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду і на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.
Тобто, обираючи стандарт доказування, який має використовуватися, слід віддати перевагу стандарту «поза розумним сумнівом» перед стандартом «баланс ймовірностей». Це означає, що в достовірності факту не повинно залишитися розумних сумнівів. Це не означає, що у його достовірності взагалі немає сумнівів, але означає, що всі альтернативні можливості пояснення наданих доказів є надмірно малоймовірними.
Такий підхід узгоджується із судовою практикою Європейського суду з прав людини. Так, у параграфі 55 рішення ЄСПЛ від 15 лютого 2012 року у справі «Гриненко проти України» зазначається, що при оцінці доказів Європейський суд зазвичай застосовує стандарт доведення «поза всяким розумним сумнівом». Однак доведення повинно будуватися на сукупності досить надійних, чітких і послідовних припущень або аналогічних неспростовних презумпцій фактів.
Враховуючи вищевикладене, за сукупності встановлених у цій справі обставин та позицій сторін, з врахуванням такого стандарту доказування як «вірогідність доказів», суд приходить до висновку, що позивач не довів факту збереження (не передання) повіреним коштів за підписаним ним від імені позивача договором купівлі – продажу частини квартири від 24 вересня 2024 року, в зв`язку з чим в задоволенні позовних вимог належить відмовити за недоведеністю. 
У відповідності до ст. 141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати суд відносить на його рахунок. 
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.11, 12, 13, 78, 79, 89, 141, 206, 264, 265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, - 
ВИРІШИВ:
В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 – відмовити. 
Понесені позивачем судові витрати віднести на його рахунок. 
Рішення може бути оскаржене до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому відповідного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.
Найменування сторін:
- позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ;
- відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя Світловодського міськрайонного суду 
Кіровоградської області Н.Л. Волошина