Справа №135/1225/26 
Провадження №1-кп/135/172/26 

ВИРОК
іменем України

24.07.2026 м. Ладижин 

Ладижинський міський суд Вінницької області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , розглянувши в порядку спрощеного судового провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №12026025240000042 від02.07.2026, за обвинуваченням:
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кисляк Гайсинського району Вінницької області, громадянина України, українця, маючого середню спеціальну освіту, працюючого різноробочим ТОВ «Вінницька птахофабрика», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 
- 07.04.2021 Гайсинським районним судом Вінницької області за ч.2 ст.186, ч.2 ст.289, ч.1 ст.296, ч.1 ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі без конфіскації майна. з 04.11.2021 відбуває покарання в ДУ "Літинська виправна колонія (№123)", кінець строку 04.11.2026, -
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.357 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

19.05.2026 близько 12 год 00 хв, ОСОБА_2 , перебуваючи біля зупинки громадського транспорту, що розташована по вул. Наконечного в м. Ладижин Гайсинського району Вінницької області, неподалін магазину "Люкс-Маркет", на лаві вказаної зупинки знайшов банківську картку з безконтактною технологією проведення платежів "PayPass" НОМЕР_1 , емітентом якої є АТ "УкрсибБанк", що належить ОСОБА_3 . Вказана банківськи картка згідно з приміткою до ст.358 КК Українги є офіційним документом.
В цей час у ОСОБА_2 виник прямий умисел на привласнення знайденого офіційного документу з корисливих мотивів. Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_2 , не вчинивши жодних дій щодо встановлення власника картки чи її повернення, привласний її , та в період часу з 06-00 год 20.05.2026 по 20-32 год 25.06.2026, перебуваючи у магазині "Donerмаркет" в м. Ладижин Гайсинського району Вінницької області здійснив нею низку розрахунків за товари та послуги через POS-термінали на загальну суму 3 151,31 гривень. Таким чином, ОСОБА_2 розпорядився привласненим офіційним документом на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_3 матеріальну шкоду.
Своїми діями ОСОБА_2 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.357 КК України, яке кваліфікується як привласнення офіційного документу, вчинене з корисливих мотивів.
Згідно з ч.2 ст.381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акту. 
Прокурор в порядку ст.302 КПК України звернувся до суду з клопотанням про розгляд обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні. 
Дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_2 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, повністю згоден із встановленими під час дізнання обставинами скоєного ним кримінального проступку, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження, передбаченого ч.1 ст.394 КПК України, і у присутності захисника - адвоката ОСОБА_4 подав письмову заяву про розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку, без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Потерпілий ОСОБА_3 надав заяву про надання ним згоди на розгляд обвинувального акту в спрощеному порядку та ознайомлення з обмеженням права оскарження вироку згідно з ч.2 ст.302 КПК України.
Суд вважає обвинувачення доведеним та кваліфікує дії ОСОБА_2 за ч.1 ст.357 КК України як привласнення офіційного документу, вчинене з корисливих мотивів.
Приймаючи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_2 беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акту за його відсутності, потерпілий не заперечує проти розгляду справи в спрощеному провадженні без участі сторін, а прокурором був надісланий до суду обвинувальний акт з клопотанням обвинуваченого про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні, суд, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, вважає можливим розглянути обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження і ухвалити вирок.
Відповідно до ст.65 КК України, пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.
При вирішенні питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_2 виду та міри покарання, суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно вимог ст.12 КК України відноситься до кримінальних проступків, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_2 , який раніше судимий, вчинив злочин у період відбування покарання, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, працює, за місцем проживання характеризується задовільно, за місцем відбування покарання посередня. Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_2 , суд визнає щире каяття. Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_2 , судом не встановлено.
З огляду на викладене, враховуючи обставини справи, характер, тяжкість та суспільну небезпеку, спосіб вчинення кримінального правопорушення, дані, які характеризують особу обвинуваченого, його ставлення до скоєного, наявність обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, загальні засади призначення покарання, зокрема, законності його призначення, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає, що необхідним й достатнім для виправлення ОСОБА_2 та попередження вчинення ним нового злочину призначити покарання у виді обмеження волі на мінімальний строк, в межах санкції інкримінованої статті, і саме таке покарання буде відповідати тяжкості правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства і вимогами захисту основоположних прав особи.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим (даним) вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Згідно з ч.4 ст.71 КК остаточне покарання за сукупністю вироків, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
Підпунктом "б" п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України визначено, що при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид, виходячи з такого їх співвідношення - одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.
Суд враховує, що ОСОБА_2 не відбув повністю покарання за попереднім вироком 07.04.2021 Гайсинського районного суду Вінницької області, невідбута частина покарання становить 3 місяці 10 днів позбавлення волі.
Отже, остаточне покарання ОСОБА_2 слід призначити на підставі ч.1 ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання до призначеного за цим вороком покарання, невібутого покарання за вироком Гайсинського районного суду Вінницької області від 07.04.2021, із співвідношення, встановленого п.п. "б" п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України: одному дню позбавлення волі відповідає два дні обмеження волі.
Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_2 не застосовувався.
Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлений.
Питання про долю речових доказів у даній кримінальній справі слід вирішити на підставі ст.100 КПК України.
На підставі ч.4 ст.174 КПК України, суд вважає необхідним скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ладижинського міського суду Вінницької області у справі №135/1141/26 (провадження №1-кс/135/225/26) від 08.07.2026.
Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись ст.ст. 371, 373-374 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_2 винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.357 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (один) рік 8 (вісім) місяців обмеження волі. 
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання за цим вироком частково приєднати невібуте покарання за вироком Гайсинського районного суду Вінницької області від 07.04.2021, із співвідношення, встановленого п.п. "б" п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України: одному дню позбавлення волі відповідає два дні обмеження волі, та остаточно призначити ОСОБА_2 покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_2 рахувати з моменту ухвалення вироку, а саме з 24.07.2026. 
Речові докази по кримінальному провадженню: банківську картку НОМЕР_1 , емітентом якої є АТ "Укрсиббанк" - залишити в матеріалах кримінального провадження.
Скасувати арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Ладижинського міського суду Вінницької області у справі №135/1141/26 (провадження №1-кс/135/225/26) від 08.07.2026.
Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.
Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст.ст. 381, 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду через Ладижинський міський суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. У разі, якщо вирок було постановлено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому ст.382 КПК України, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Ладижинського міського суду
Вінницької області ОСОБА_1