Справа № 589/1819/25 
Провадження № 2/589/1652/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2026 року | м. Шостка

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:
головуючого судді Прачук О.В.,
з участю секретаря судового засідання Носовської В.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Шостка у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 
- про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

Представник ТОВ «ФК «ЕЙС» звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЕЙС» заборгованість за кредитним договором № 00-10536730 від 07.12.2023 у розмірі 41 930,00 грн, а також судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 2 422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000,00 грн.
Позовна заява мотивована тим, що 07.12.2023 між ТОВ «Качай гроші» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 00-10536730 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 7000,00 грн, строком на 240 днів, тобто до 03.08.2024 або достроково, зобов`язавшись повернути кредит, сплатити проценти в розмірі 3,0% від суми кредиту за кожний день його користування та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Однак відповідач свої зобов`язання з повернення коштів у встановлений договором строк не виконала, у зв`язку з чим утворилась заборгованість в сумі 41 930,00 грн, яка складається з: 7700,00 грн - заборгованість по кредиту 34 230,00 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом.
В подальшому право вимоги за вказаним кредитним договором на підставі Договору факторингу № 22-01/2024 від 22.01.2024 перейшло від ТОВ «Качай гроші» до ТОВ «Макс Кредит».
16.08.2024 ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ «ФК «ЕЙС» уклали договір факторингу № 16082024-МК/ЕЙС, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЕЙС» було відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 00-10536730 від 07.12.2023, що і стало підставою звернення до суду.
07 серпня 2025 року до суду надійшов відзив від відповідача ОСОБА_1 , у якому остання просить відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Відзив мотивовано тим, що жодних договорів з ТОВ «Качай гроші» ОСОБА_1 не укладала та жодних коштів від банку вона не отримувала. До того ж, позивачем не надано належних доказів, що підтверджують перехід прав вимоги від первісного кредитора до позивача у такій сумі, яка вказана в додатках до договору факторингу. Також вважає суму заборгованості за процентами не співрозмірною тілу кредиту та такою, що суперечить принципам розумності та добросовісності. Тому, вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.
14.08.2025 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначив, що кредитний договір 00-10536730 від 07.12.2023 підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором 94228, який направлено відповідачу 07.12.2023 о 20:57:47 на вказаний нею номер мобільного телефону - НОМЕР_1 ; одноразовий персональний ідентифікатор введено позичальником у відповідне поле в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства 07.12.2023 о 20:58:15 годині, після чого відповідач натиснув кнопку «ТАК», що є підписанням договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Тобто, для укладання кредитного договору відповідачем вчинено ряд дій без здійснення яких договір був би не укладеним, що в свою чергу підтверджує укладання вказаного договору в електронній формі. Відповідачем не надано суду належних і допустимих документальних доказів того, що відповідні кошти не були зараховані на її картковий рахунок, вказаний у договорі, або доказів того, що зазначений картковий рахунок їй не належить. Заперечуючи проти перерахування кредитних коштів, відповідач не була позбавлена можливості надати відповідні банківські дані чи інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний і повний доступ до таких. Крім того, первісний кредитор - ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ», перед тим як погоджувати заявку на кредитування, не лише перевірив особисті дані відповідача, а і платіжну картку, з метою ідентифікації, тобто перевірив чи дійсно платіжна картка належить позичальнику. Тому відповідач отримала грошові кошти відповідно до умов Договору, а тому позивачем доведено факт надання Первісним кредитором грошових коштів відповідачу. Крім того, нарахування відсотків за користування кредитом відбувались згідно з погодженими умовами даного кредитного договору. Відтак, заперечення відповідача щодо недоведеності позовних вимог є безпідставними, не ґрунтуються на матеріалах справи та не підлягають задоволенню. 
Представник позивача у судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Відповідач у судове засідання не з`явилась, у відзиві на позов просила врахувати її заперечення при винесенні рішення у справі. 
Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що 07.12.2023 між ТОВ «Качай гроші» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії № 00-10536730 з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію».
Зазначений договір підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором 94228, який відправлено 07.12.2023 о 20:57:47 на номер телефону відповідача НОМЕР_1 та введено ним 07.12.2023 о 20:58:15.
Відповідно до п. 1.2 кредитного договору сума кредитного ліміту складає 7 000,00 грн, тип кредиту - кредитна лінія.
Строк дії кредитної лінії 240 днів, позичальник зобов`язаний повернути кредит кредитодавцю 03.08.2024 або достроково (п. 1.3 кредитного договору).
Згідно з п. 1.3.1 кредитного договору позичальник зобов`язаний оплатити проценти в рекомендовану дату оплати протягом дії кредитної лінії, позичальник зобов`язаний сплачувати проценти на кожний 30 день після рекомендованої дати погашення процентів за фактичне користування грошовими коштами.
Відповідно до п. 1.4 кредитного договору сторони погодили: знижена процентна ставка становить 0,75% від суми кредиту за кожен день користування кредитом, надається позичальнику в якості заохочення та діє виключно за умови сплати процентів не пізніше рекомендованої дати оплати визначеної п.1.3.1. даного договору. Стандартна процентна ставка складає 3,00% від суми кредиту за кожний день користування кредитом, застосовується у межах строку користування кредитом, зазначеного в пункті 1.3 цього договору.
За надання кредиту позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю комісію у розмірі 10,00% від суми кредиту, що складає 700,00 грн (п. 1.5. кредитного договору).
Згідно з п. 2.8 кредитного договору дата надання/видачі кредиту - дата перерахування кредитодавцем зі свого поточного рахунку коштів кредиту на карту позичальника № НОМЕР_2 , яка зазначається у форматі НОМЕР_3 , емітовану банком України.
У додатку №1 до договору встановлено графік розрахунків.
До укладення кредитного договору, 07.12.2023 ОСОБА_1 підписано також одноразовим ідентифікатором 22859 паспорт споживчого кредиту, в якому йому була надана інформація щодо умов кредитування.
Право кредитодавця відступити право вимоги за цим кредитним договором передбачено у п. 4.2.5 кредитного договору.
У довідці ТОВ "Качай гроші" про ідентифікацію, зазначено, що клієнт ОСОБА_1 , з якою укладено договір № 00-10536730 від 07.12.2023 ідентифікована товариством. Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора). Одноразовий ідентифікатор 94228, час відправки позичальнику 07.12.2023 20:57:47, номер телефону на який відправлено - НОМЕР_6
Отже, підписання Кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором є прямою і безумовною згодою відповідача з умовами Кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту, з яким він ознайомився перед підписанням Кредитного договору та отриманням кредиту.
Згідно з Інформаційною довідкою ТОВ "Платежі онлайн" № 204/09 від 09.09.2024 р. товариство як технологічний оператор платіжних послуг повідомило на сайті торговця через платіжний сервіс Platon про успішність проведеної транзакції: сайт торговця Kachay.com.ua; тип транзакції - видача. В додатки до довідки надано реєстр транзакцій у якому під порядковим номером 5798 зазначено номер транзакції 40197-55005-12863 дата 2023-12-07 20:58:22, сума 7 000 грн, банк емітент PRIVAT BANK, картка НОМЕР_4 . Що узгоджується із додатком до вказаної довідки "Довідкою ТОВ "Макс кредит" про ПІП та номера договору позичальників, яким були перераховані кошти.
Також, відповідно до листа АТ КБ «Приватбанк» було встановлено, що банківська картка № НОМЕР_4 була емітована банком на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) та 07.12.2023 на неї було здійснено переказ коштів на суму 7000,00 грн. Також зазначено, що номер телефону НОМЕР_1 є фінансовим та знаходиться в анкетних даних ОСОБА_1 .
Таким чином, ТОВ "Качай гроші" виконало умови кредитного договору та перерахувало на рахунок відповідача безготівковим шляхом кошти в розмірі 7000,00 грн, в свою чергу позичальник не виконав умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів, внаслідок чого виникла заборгованість.
На підставі Договору факторингу № 22-01/2024 від 22.01.2024 право вимоги за кредитним договором №00-10536730 від 07.12.2023р перейшло від ТОВ «Качай гроші» до ТОВ «Макс Кредит».
16.08.2024 ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ «ФК «ЕЙС» уклали договір факторингу № 16082024-МК/ЕЙС, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЕЙС» було відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 00-10536730 від 07.12.2023, що і стало підставою звернення до суду.
Оскільки ТОВ «ФК «ЕЙС» на підставі договору факторингу набуло право вимоги за кредитним договором, тому у позивача, як нового кредитора, виникло право вимоги повернення кредиту у зв`язку з неналежним виконанням позичальником ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань шляхом стягнення заборгованості за цим договором.
Доказів про визнання договору факторингу недійсним чи погашення боргу первісним кредиторам матеріали справи не містять.
Згідно виписки з особового рахунку ОСОБА_1 має непогашену заборгованість у загальному розмірі 41 930,00 грн, яка складається з: 7700,00 грн - заборгованість по кредиту 34 230,00 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом.
Відповідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно з ч. 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
У ч. 1 ст. 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 ст. 639 ЦК України).
Нормою ст. 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах.
Пунктами 5-7 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем.
Стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає порядок укладення електронного договору.
Так пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі «Інтернет» або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.
Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору шляхом перенаправлення (відсилання) до них.
Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту.
У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України.
За змістом ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до положень ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. 
Ст. 527 ЦК України передбачає обов`язок боржника виконати зобов`язання особисто.
Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Стаття 625 ЦК України визначає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Судом встановлено, що відповідач порушив взяті на себе зобов`язання, внаслідок чого утворилася заборгованість, розмір якої підтверджено відповідним розрахунком, складеним первісним кредитором та право грошової вимоги якої набув позивач на підставі договору факторингу.
Розмір заборгованості та розрахунок боргу відповідачем не спростований, доказів погашення заборгованості останнім суду не надано.
Враховуючи, що відповідач належним чином умови Договору не виконала суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в сумі 7700,00 грн підлягають задоволенню.
Між тим, суд не в повній мірі погоджується із розміром процентів, які підлягають стягненню з відповідача та які більш ніж в п`ять раз перевищують заборгованість по тілу кредиту.
За правилами статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. При цьому держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг (пункт 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 10.11.2011 № 15-рп/2011 у справі про захист прав споживачів кредитних послуг).
У Рішенні від 11.07.2013 № 7-рп/2013 Конституційний Суд України дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Виконання державою конституційно-правового обов`язку щодо захисту прав споживачів вимагає від неї спеціального законодавчого врегулювання питань, пов`язаних із забезпеченням дії зазначених принципів у відносинах споживчого кредитування, зокрема, щодо встановлення справедливого розміру неустойки за прострочення виконання грошових зобов`язань позичальниками - фізичними особами.
Як зазначено в рішенні Конституційного суду України від 11.07.2013 №7-рп/2013, у випадку нарахування неустойки, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині 3 статті 509 та частинах 1-2 статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, суд має право її зменшити.
Пунктом 5 частини третьої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.
Під час стягнення заявленої позивачем заборгованості необхідно керуватись чітко обумовленими між контрагентами кредитного договору умовами, а не іншими умовами, які дають змогу кредитодавцю вийти за межі узгодженого строку та нарахувати непропорційно велику суму компенсації, оскільки така непропорційно велика сума компенсації не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.
Отже, вимога про нарахування та сплату відсотків, які є явно завищеними, не відповідає передбаченим у частині третій статті 509, частинах першій, другій статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.
Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання проценти перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.
Позивач як фінансова установа, скориставшись необізнаністю позичальника, діючи із порушенням звичаїв ділового обороту та порушуючи при цьому норми і вимоги чинного законодавства, спонукав у такий спосіб позичальника на укладення договору позики на вкрай невигідних для нього умовах, які відповідач не міг оцінити належно.
Необхідно зазначити, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем непропорційно великих відсотків за прострочення повернення кредиту.
Такого висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 12.02.2025 у справі № 679/1103/23.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18 викладено, що якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення.
У пункті 8.38 зазначеної постанови, з огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що виходячи з принципі розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити загальний розмір як неустойки, штрафу так і процентів річних як відповідальності за прострочення грошового зобов`язання.
З урахуванням наведеного та встановлених обставин, суд вважає, що встановлений сторонами договору розмір відсотків є несправедливим у розумінні статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині стягнення з відповідача процентів підлягають зменшенню до основної суми боргу - 7 700,00 грн.
Таким чином, враховуючи встановлені обставини та оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача заборгованості в загальному розмірі 15 400,00 грн, з якої 7 700,00 грн. заборгованість за тілом кредиту та 7 700,00 грн. по процентам.
Щодо відшкодування судових витрат, заявлених позивачем, то слід зазначити наступне.
За змістом статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Так, згідно копії платіжної інструкції № 8250 від 25.02.2025 (а.с.1) позивачем було сплачено 2 422,40 грн судового збору, які підлягають стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем пред`явлено позов на загальну суму 41 930,00 грн, і судом такий позов задоволено частково на суму 15 400,00 грн, що складає 36,73% від ціни позову. Відтак з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 889,75 грн (2 422,40 грн * 36,73%).
Крім того, позивач просить стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000,00 гривень.
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано: договір про надання правничої допомоги № 2211/Е від 22.11.2024, Акт прийому-передачі наданої правничої допомоги на суму 7 000,00 грн.
Оскільки суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 571,10 грн пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст.10,12,13,76,81,141,264,265,273,274,279,354 ЦПК України, суд,- 
УХВАЛИВ:

Позов - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ЕЙС» заборгованість за кредитним договором № 00-10536730 від 07.12.2023 в сумі 15 400 грн 00 к.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ЕЙС» суму сплаченого при подачі позову судового збору у відсотковому співвідношенні задоволених позовних вимог у розмірі 889 грн 75 к. та витрати на оплату професійної правничої допомоги в розмірі 2 571 грн 10 к. 
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ЕЙС» (м. Київ, Харківське шосе, буд.19, офіс 2005, ЄДРПОУ 42986956).
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішення суду може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 

Суддя Шосткинського міськрайонного суду
Сумської області       О.В.Прачук