ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 1609/7296/12  Номер провадження 22-ц/814/1690/26 | Головуючий у 1-й інстанції Яковенко Н. Л.  Доповідач ап. інст. Лобов О. А.

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2026 року | м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий суддя Лобов О.А.
судді Дряниця Ю.В., Триголов В.М.
за участю секретаря судового засідання Коротун І.В.
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , представниці за довіреністю ОСОБА_2 , на ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 18 листопада 2025 року (час ухвалення судового рішення і дата виготовлення повного текста судового рішення не зазначені) у справі за скаргою ОСОБА_2 на рішення державного виконавця відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції про арешт майна, зобов`язання вчинити дії.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

у с т а н о в и в :

У листопаді 2025 ОСОБА_2 звернувся до Київського районного суду м.Полтави із вказаною скаргою, просив ухвалити рішення, яким зняти арешт з розрахункового рахунку, відкритого на його ім`я в банківській установі та зобов`язати відділ ДВС виконати перерахунок заборгованості по аліментах.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 18 листопада 2025 року скаргу ОСОБА_2 повернуто заявникові без розгляду.

В апеляційній скарзі, поданій 30.12.2025, ОСОБА_1 , представниця за довіреністю ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги стверджується, що суд неповно з`ясовав обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи, не в повному обсязі дослідженні та оцінені докази по справі.
Неправильним є висновок суду першої інстанції про відсутність у скарзі відомостей, передбачених ч. 3 статті 448 ЦПК України, оскільки вказані відомості були викладені у скарзі. Відповідно до ч.8 статті 43 ЦПК України, якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в паперовій формі, такі документи скріплюються власноручним підписом учасника справи (його представника). Документи зі всіма додатками для всіх учасників справи були подані 14.11.2025 до канцелярії Київського районного суду м. Полтави, про що є відмітка про отримання пакету документів. 
Щодо відсутності у матеріалах справи ідентифікатора повного доступу до сторін виконавчого провадження повідомлено таке: - оскільки ВП № 34610139 від 05.10.2012 було відкрито до створення Автоматизованої системи виконавчих проваджень (АСВП) і її положень, затверджених у 2016 році, електронного доступу у ОСОБА_2 не існує, а в додатках «ДІЯ» та «АСПВ» є доступ тільки до сторін виконавчого провадження і надання доступу для інших сторін відсутнє. 
Стверджується, що оскільки ОСОБА_2 не має доступу до кабінету електронного суду та не створював його, матеріали апеляційної скарги направлені кожній стороні поштовим відправленням з повідомленням, а скарга до Апеляційного суду подана представником по довіреності ОСОБА_3 .

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Полтавського апеляційного суду від 30.12.2025 справу передано колегії суддів під головуванням судді Пилипчук Л.І., суддів учасників колегії Дряниці Ю.В., Чумак О.В.
Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 02.01.2026 витребувано із Київського районного суду м. Полтави цивільну справу №1609/7296/12 за скаргою ОСОБА_2 на рішення державного виконавця відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про арешт майна, зобов`язання вчинити дії, для вирішення питання відкриття апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , поданою в його інтересах представником за довіреністю ОСОБА_1 , на ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 18 листопада 2025 року, яка фактично надійшла до апеляційного суду 08.01.2026.
Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 12.01.2026 апеляційну скаргу ОСОБА_2 , поданою в його інтересах представником за довіреністю ОСОБА_1 , на ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 18 листопада 2025 року - залишено без руху та надано строк для усунення недоліків скарги - десять днів з дня отримання копії ухвали, зокрема, приведення її у відповідність до вимог статті 356 ЦПК України та звернення в суд із вмотивованим клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення.
26.01.2026 представником  ОСОБА_2 за довіреністю - ОСОБА_1 , подано до суду апеляційну скаргу із усунутими недоліками та заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, як пропущеного з поважних причин, зумовлених його несвоєчасним отриманням.
Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 02.02.2026 клопотання ОСОБА_2 , заявлене в його інтересах представником за довіреністю ОСОБА_4 , про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення - задоволено.
Поновлено ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження ухвали Київського районного суду м. Полтави від 18 листопада 2025 року.
Відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , поданою в його інтересах представником за довіреністю ОСОБА_1 , на ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 18 листопада 2025 року.
Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 06.02.2026 закінчено підготовчі дії у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , поданою в його інтересах представником за довіреністю ОСОБА_1 , на ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 18 листопада 2025 року. 
Продовжено строк розгляду справи судом апеляційної інстанції в межах строку, визначеного частиною другою статті 371 ЦПК України. 
Справу призначено до розгляду в приміщенні Полтавського апеляційного суду з повідомленням учасників справи на 10-20 год 09 квітня 2026 року.
Відзив на апеляційну скаргу судом не отримано.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Полтавського апеляційного суду від 11.05.2026 проведено заміну головуючої судді Пилипчук Л.І. у зв`язку із тим, що суддя Пилипчук Л.І. звільнена з посади судді Полтавського апеляційного суду та справу передано колегії суддів під головуванням судді Лобова О.А., суддів учасників колегії Дряниці Ю.В., Чумак О.В.
Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 12.05.2026 справу прийнято до свого провадження та призначено до розгляду на 19.08.2026 о 09год 05хв. 
Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
З матеріалів справи вбачається, що рішенням Київського районного суду у м. Полтави від 18 вересня 2012 року у справі № 1609/7296/12 присуджено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття.
05.10.2012 Полтавським відділом державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрито виконавче провадження № 34610139 про стягнення з боржника ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 всіх доходів, починаючи з 23.08.2012 року до досягнення нею повноліття відповідно до виконавчого листа №1609/7296/12, виданого 18.09.2012.
14.11.2025 ОСОБА_2 звернувся до Київського районного суду м.Полтави зі скаргою на рішення державного виконавця відділу ДВС у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про арешт майна, зобов`язання вчинити дії; просив суд зняти арешт з розрахункового рахунку, відкритого на ім`я ОСОБА_2 в банківській установі та зобов`язати відділ ДВС виконати перерахунок заборгованості по аліментах.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 18 листопада 2025 року скаргу ОСОБА_2 на рішення державного виконавця відділу ДВС у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про арешт майна, зобов`язання вчинити дії з перерахунку заборгованості повернуто заявникові без розгляду.
Повертаючи скаргу суд першої інстанції зазначив, що скарга не відповідає вимогам, які зазначені в ч. 3-4 ст.448 ЦПК України, зокрема вона не містить повного найменування стягувача виконавчого провадження: прізвище, ім`я та по батькові місце проживання чи перебування, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; ім`я (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються; ідентифікатор для повного доступу до інформації про виконавче провадження; номер справи, в якій видано виконавчий документ, реквізити виконавчого документа; дату, коли особа, яка подає скаргу, дізналася про порушення її прав внаслідок ухвалення оскаржуваних рішень, вчинення дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця; зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності та посилання на порушену норму закону. Також до скарги не додано докази направлення копій скарги та доданих до неї матеріалів іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду погодитися не може з огляду на такі мотиви.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.
Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» та частин четвертої статті 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до статті 447-1 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.
Вимоги до змісту скарги на дії, рішення або бездіяльність державного виконавця, чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця встановлені частиною третьою статті 448 ЦПК України, згідно з якою скарга повинна містити: найменування суду першої інстанції, до якого подається скарга; повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) (для фізичних осіб) особи, яка подає скаргу, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб громадян України, номери засобів зв`язку та електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; ім`я (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються; ідентифікатор для повного доступу до інформації про виконавче провадження; номер справи, в якій видано виконавчий документ, реквізити виконавчого документа; дату, коли особа, яка подає скаргу, дізналася про порушення її прав внаслідок ухвалення оскаржуваних рішень, вчинення дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця; зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності та посилання на порушену норму закону; викладення обставин, якими заявник обґрунтовує свої вимоги; перелік документів та інших матеріалів, що додаються до скарги.
Згідно з частиною п`ятою статті 448 ЦПК України суд, встановивши, що скаргу подано без додержання вимог частини третьої та/або частини четвертої цієї статті, повертає її скаржнику без розгляду протягом чотирьох днів після її надходження до суду.
Судові процедури повинні бути справедливими, особа не може бути безпідставно позбавлена права на звернення до суду, оскільки це буде порушенням права на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі Конвенція).
Реалізуючи принцип верховенства права, суд при розгляді справи застосовує норми міжнародних договорів, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини в ухвалі щодо прийнятності заяви №6778/05, справа «МПП «Голуб» проти України», зазначив, що процедурні гарантії, закріплені статтею 6 Конвенції, гарантують кожному право подання скарги щодо його прав та обов`язків цивільного характеру до суду чи органу правосуддя. Таким чином, втілюється право на звернення до суду, одним із аспектів якого є право доступу, тобто право розпочати провадження у судах з цивільних питань (справа "Golder v. The United Kingdom", рішення від 21 лютого 1975 року, серія АN18, пункти 28-36). Суд наголошує, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання. Проте, право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження не будуть сумісними з пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо вони не мають легітимну мету та не є пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями (рішення у справі "Brulla Gomez de la Torre v. Spain" від 19 грудня 1997 року, пункт 33).
Для того, щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітку фактичну можливість оскаржити діяння, що становить втручання у її права (рішення у справі "Bellet v. France" від 4 грудня 1995 року, серія А, №333-Б, пункт36).
Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що заява, з якою особа звертається до суду за захистом своїх прав, свобод чи законних інтересів, повинна відповідати вимогам процесуального закону. Якщо заява не відповідає цим вимогам, то суд може повернути її заявникові лише за умови, що вагомість та істотність недоліків заяви перешкоджають її вирішенню по суті заявлених вимог.
Повертаючи скаргу без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що вона не відповідає вимогам статті 448 ЦПК України, оскільки вона не містить повного найменування стягувача виконавчого провадження: прізвище, ім`я та по батькові місце проживання чи перебування, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; ім`я (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються; ідентифікатор для повного доступу до інформації про виконавче провадження; номер справи, в якій видано виконавчий документ, реквізити виконавчого документа; дату, коли особа, яка подає скаргу, дізналася про порушення її прав внаслідок ухвалення оскаржуваних рішень, вчинення дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця; зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності та посилання на порушену норму закону. Також до скарги не додано докази направлення копій скарги та доданих до неї матеріалів іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу.
Проте, суд першої інстанції не звернув уваги на зміст скарги ОСОБА_2 , в якій містяться відомості про номер справи, на виконання рішення у якій було видано виконавчий документ.  
В частині недотримання скаржником вимог пункту 5 частини 3 статті 448 ЦПК України, згідно якої скарга повинна містити ідентифікатор для повного доступу до інформації про виконавче провадження, суд першої інстанції виходив із того, що за допомогою ідентифікатора забезпечується повноцінний доступ до виконавчого провадження. 
Отримання ідентифікатора повного доступу до виконавчого провадження, у разі відсутності у сторони виконавчого провадження постанови про відкриття такого провадження, покладається на сторону виконавчого провадження (ст.19 Закону України «Про виконавче провадження»).
Разом з тим, такий висновок суду першої інстанції не ґрунтується на приписах Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404) та Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 05.08.2016 року № 2432/5 (далі-Положення № 2432/5).
Так, відповідно до положень частин першої, другої статті 8 Закону України «Про виконавче провадження» реєстрація виконавчих документів, документів виконавчого провадження, фіксування виконавчих дій здійснюється в автоматизованій системі виконавчого провадження, порядок функціонування якої визначається Міністерством юстиції України.
Автоматизованою системою виконавчого провадження забезпечується надання сторонам виконавчого провадження інформації про виконавче провадження; виготовлення документів виконавчого провадження; централізоване зберігання документів виконавчого провадження; реєстрація вхідної і вихідної кореспонденції та етапів її проходження, тощо.
Положенням про автоматизовану систему виконавчого провадження, яке затверджене наказом Міністерства юстиції України 05.08.2016 року № 2432/5, визначено, що АСВП - це інформаційно-комунікаційна система, що забезпечує збирання, зберігання, облік, пошук, узагальнення, надання відомостей про виконавче провадження, формування Єдиного реєстру боржників та захист від несанкціонованого доступу.
Згідно з пунктом 3 розділу І Положення реєстраторами системи між інших є відповідальні особи органу державної виконавчої служби; державні виконавці органів державної виконавчої служби; приватні виконавці; помічники приватних виконавців; відповідальні особи приватних виконавців; керівники органів державної виконавчої служби та їх заступники.
За змістом пункту 4 розділу ІІ Положення за результатом реєстрації виконавчого документа формується довідка про реєстрацію виконавчого документа, яка містить, зокрема, адресу відповідного веб-сайту в мережі Інтернет; ідентифікатор для доступу до інформації про виконавче провадження та порядок його використання.
Згідно з пунктами 1, 2 розділу VІІ Положення Міністерство юстиції України забезпечує вільний та безоплатний доступ до інформації системи у мережі Інтернет на своєму офіційному вебсайті з можливістю перегляду, пошуку, копіювання та роздрукування інформації (на основі поширених вебоглядачів та редакторів) без обмежень та цілодобово у формі відкритих даних.
Доступ до інформації Системи сторонам виконавчого провадження забезпечується доступ до системи з використанням, зокрема, ідентифікатора для доступу до інформації про виконавче провадження, який зазначається в довідці про реєстрацію виконавчого документа та постанові про відкриття виконавчого провадження, через офіційний вебсайт Міністерства юстиції України.
Система забезпечує можливість формування сторонами виконавчого провадження узагальненої інформації про рішення (виконавчі дії), прийняті (вчинені) виконавцем, із зазначенням дати їх прийняття (вчинення) та з можливістю роздрукування такої інформації.
Таким чином, аналіз законодавства дає підстави для висновку, що виконавцем вносяться відомості про вчинення всіх виконавчих дій у виконавчому провадженні до АСВП, доступ до якої є відкритим у мережі Інтернет з урахуванням наявного у сторони виконавчого провадження ідентифікатора для доступу до інформації про виконавче провадження.
З метою забезпечення доступу до інформації Системи сторонам виконавчого провадження у постанові про відкриття виконавчого провадження роз`яснюється таке право, вказується адреса відповідного вебсайту в мережі Інтернет, а також ідентифікатор для доступу до інформації про виконавче провадження та порядок його використання.
При цьому, за змістом частини першої статті 28 Закону № 1404-VIII копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін.
Отже, законодавством на державного/приватного виконавця покладено обов`язок надіслати постанову про відкриття виконавчого провадження рекомендованим листом з повідомленням про вручення, в якій міститься, зокрема, ідентифікатор для доступу до інформації про виконавче провадження та порядок його використання.
У апеляційний скарзі зазначається, що оскільки ВП №34610139 від 05.10.2012 було відкрито до створення автоматизованої системи виконавчих проваджень, тому ідентифікатора не існує, а в додатку «Дія» є лише доступ до сторін виконавчого провадження і надання доступу для інших сторін відсутній
Наведені обставини вказують на існування у скаржника об?єктивних причин, які унеможливлювали зазначення ним у скарзі відомостей щодо ідентифікатора для повного доступу до інформації про виконавче провадження.
Також, слід зазначити, що скаржником долучено до скарги докази направлення копій скарги та доданих до неї матеріалів іншим учасникам справи.
Як зазначалося Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 22 лютого 2022 року у справі № 761/36873/18, справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, зокрема, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання цього принципу є гарантією того, що учасник справи, незалежно від рівня фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, має можливість забезпечити захист своїх прав та інтересів.
За викладених обставин висновок суду першої інстанції про повернення скарги ОСОБА_2 без розгляду, у зв`язку із її невідповідністю положенням частини статті 448 ЦПК України, є помилковим, оскільки подана скарга не містила недоліків, які об?єктивно перешкоджають її вирішенню по суті.
Керуючись ст. ст.367, ст.374, ст.379, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд
У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представниці за довіреністю ОСОБА_2 , задовольнити частково.
Ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 18 листопада 2025 року скасувати, справу за скаргою  ОСОБА_2 на рішення державного виконавця відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції про арешт майна, зобов`язання вчинити дії, повернути до Київського районного суду м. Полтави для продовження розгляду.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду безпосередньо протягом тридцяти днів з дати виготовлення повного текста постанови.
Повний текст постанови складено 19 серпня 2026 року.

Головуючий суддя О.А. Лобов

Судді Ю.В.Дряниця

В.М. Триголов