ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ

майдан Незалежності, 1, м. Хмельницький, 29607, тел. (0382) 71-81-84, (0382) 71-81-83
e-mail: inbox@km.arbitr.gov.ua, ЄДРПОУ 03500128
_______________________________________________________________________
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ
"21" липня 2026 р. Справа № 924/677/26 

м. Хмельницький
Господарський суд Хмельницької області у складі судді Заверухи С.В., з участю секретаря судового засідання Тлуста У.О., розглянувши справу у залі судового засідання № 305
за позовом  ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ), АДРЕСА_1 
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Цитаделія», м. Дніпро 
про стягнення 8715,60 грн пені та 13608,00 грн штрафу,

представники сторін:
позивача: ОСОБА_1 - представник за довіреністю від 16.03.2026 р.
відповідача: Бойко П.Ю. - представник за довіреністю 

У судовому засіданні 21.07.2026 відповідно до ст. 240 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення в справі.

Процесуальні дії у справі.
Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 03.07.2026 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 924/677/26 в порядку розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання.
Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.
ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) звернулося до суду з позовом, у якому просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Цитаделія» 8715,60 грн пені за період з 09.10.2025 по 06.12.2025 та 13608,00 грн штрафу на підставі договору від 02.10.2025 № 631-25. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказав, що відповідачем не виконано передбаченого договором обов`язку з поставки позивачу товару у визначений договором строк (томати свіжі в кількості 3000 кг за ціною 32,40 грн/кг на загальну суму 97200,00 грн), що стало підставою в подальшому для розірвання договору в односторонньому порядку та нарахування штрафних санкцій.
20.07.2026 представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, у якому просить суд відмовити ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) у задоволенні позовних вимог у частині стягнення пені та штрафу, що перевищує суму 11048,40 грн, оскільки позивачем неправильно визначено дату початку прострочення поставки товару за заявками від 03.10.2025, від 22.10.2025, від 24.10.2025. Крім того, відповідачем вказано про подвійне нарахування штрафних санкцій на обсяг товару в кількості 2000 кг, який вже було враховано в розрахунках за заявками від 03.10.2025 та від 22.10.2025. Також відповідач звертає увагу суду на недобросовісність поведінки позивача, яка полягала в тому, що позивач безпідставно протягом понад місяць залишав без розгляду обґрунтовані та своєчасні звернення відповідача щодо подальшої долі договору (погодження позивачем внесення змін до договору в порядку укладення додаткової угоди про підвищення ціни товару на 10 %), у тому числі щодо його розірвання за угодою сторін, що в подальшому призвело до штучного подовження періоду, за який позивачем нараховано пеню та штраф. Окрім того, відповідач у відзиві просить суд зменшити розмір неустойки з огляду на незначний майновий негативний ефект для позивача зумовлений відсутністю доказів завдання йому будь-яких збитків понад заявлену неустойку; добросовісну поведінку відповідача, який своєчасно надав вмотивовану відповідь на претензію та завчасно (до настання прострочення) звернувся до позивача з пропозицією врегулювати питання ціни; часткову вину самого позивача у виникненні спірної ситуації.
Представники сторін у судове засідання з`явилися, підтримали свої доводи, викладені ними в заявах по суті справи.
Перелік обставин, які є предметом доказування; та доказів, якими сторони підтверджують або спростовують наявність даних обставин.
02.10.2025 між ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) (Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Цитаделія» (Постачальник) укладено договір № 631-25, відповідно до п. 1.1. якого Постачальник зобов`язується у 2025 році поставити товар, а Замовник - прийняти і оплатити товар, а саме: томати свіжі в кількості 3000 кг за ціною 32,40 грн/кг на суму 97200,00 грн.
Відповідно до п. 2.1. договору отримувачем продукції є ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), що розташовується за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно з п. 2.2. договору продукція приймається згідно графіку постачання товару, визначеному в Додатку 1 до договору, партіями, відповідно до заявки Замовника протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту її надсилання Постачальнику. Заявка надсилається шляхом надіслання електронного листа з електронної адреси Замовника «ІНФОРМАЦІЯ_3» на електронну адресу Постачальника «ІНФОРМАЦІЯ_2», також поштою на юридичну адресу Постачальника. Доказом отримання заявки вважати лист-підтвердження про отримання заявки від Постачальника протягом однієї робочої доби. У разі відсутності такого листа у зазначений строк, заявка Замовника вважається прийнятою Постачальником у повному обсязі та підлягає виконанню. Приймання здійснюється Замовником на складі від Постачальника - у тарі та упаковці, яка забезпечує її збереження під час транспортування та вантажно-розвантажувальних робіт. Тара, упаковка, маркування та пакування товару повинні відповідати вимогам чинного законодавства України, встановленим стандартам та/або технічним умовам. Тара та упаковка товару під час транспортування до місця поставки повинна бути цілісною і непошкодженою.
За умовами п. 4.1. договору платником за цим договором є ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ). Оплата за фактично переданий товар здійснюється на підставі накладної (видаткової накладної). Загальна вартість товару, що підлягає поставці за цим договором становить 97200,00 грн.
Як передбачено п. 4.2. договору, ціна товару залишається незмінною до повного виконання сторонами зобов`язань за цим договором.
У п. 4.4. договору сторонами погоджено, що оплата за фактично переданий товар здійснюється у безготівковій формі протягом 30 календарних днів з дати підписання представником Замовника накладної (видаткової накладної), що підтверджує факт прийому товару замовником. У разі неналежного бюджетного фінансування оплата здійснюється протягом 30 календарних днів з дати отримання Замовником бюджетних асигнувань на здійснення закупівлі на свій реєстраційний рахунок. Будь-які штрафні санкції в такому випадку до Замовника не застосовуються.
Пунктом 5.1. договору передбачено, що Постачальник зобов`язаний, зокрема забезпечити передачу товару у строки, встановлені цим договором; сплатити нараховані Замовником штрафні та оперативно-господарчі санкції, згідно направленої Замовником претензії за порушення, зазначені в Акті про порушення договірних зобов`язань суб`єктом господарювання у тридцяти денний термін з дня отримання претензії.
Замовник має право, зокрема достроково розірвати договір в односторонньому порядку у разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань Постачальником, повідомивши про це Постачальника у письмовій формі у строк не пізніше ніж за 5 календарних днів до дня розірвання. При цьому договір вважається розірваним в односторонньому порядку з дати зазначеної Замовником у письмовому повідомлені, що направляється Постачальнику цінним листом з повідомленням про вручення. Часткова або повна відмова Замовником від зобов`язання за Договором (відповідно до ст. 615 ЦКУ), та\чи дострокове розірвання договору не звільняє Замовника від обов`язку по розрахунку за прийнятий товар (п. 5.2. договору).
Відповідно до п. 6.1. договору у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством та договором.
Згідно з п. 6.2. договору у разі невиконання або неналежного та/або несвоєчасного виконання зобов`язань за договором Постачальник сплачує Замовнику штрафні санкції (штраф, пеню) у розмірах, передбачених договором та законодавством України.
За умовами п. 6.3.3. договору при порушенні умов договору щодо строку поставки товару згідно заявки, Постачальник сплачує Замовнику пеню у розмірі 0,1 % від вартості харчових продуктів, з яких допущено прострочення виконання за кожен день прострочення. За прострочення понад 30 днів з Постачальника додатково стягується штраф у розмірі 7 % вказаної вартості. Замовник має право на розірвання договору у односторонньому порядку з вказаних підстав.
Як передбачено п. 10.2. договору, термін поставки товару до 28.10.2025.
У п. 12.7. договору передбачено, що в односторонньому порядку договір може бути розірвано у відповідності до ст. 651 Цивільного кодексу України або на підставах передбачених п. 6.3.1, 6.3.2 та 6.3.3 цього договору.
Сторонами договору також погоджено технічну специфікацію та Графік постачання товару (додаток 1), відповідно до якого поставка товару здійснюється у вересні 2025 року в кількості 1000 кг, у жовтні 2025 року в кількості 2000 кг (всього 3000 кг).
У примітці Графіка зазначено, що Графік та кількість постачання вказана орієнтовною і може коригуватись відповідно до заявок Замовника. Постачання здійснюється у відповідності до вимог п 2 даного договору.
Позивачем на адресу електронної пошти відповідача надсилались листи-заявки про поставку товару, а саме: від 03.10.2025 щодо постачання томатів свіжих в кількості 1000 кг до 08.10.2025 (включно), від 13.10.2025 щодо постачання томатів свіжих в кількості 1000 кг до 19.10.2025 (включно), від 22.10.2025 щодо постачання томатів свіжих в кількості 1000 кг до 25.10.2025 (включно), від 24.10.2025 щодо постачання томатів свіжих в повному обсязі до 28.10.2025.
У листах від 21.10.2025 та від 04.11.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «Цитаделія» з метою дотримання строків поставки просило Військову частину НОМЕР_1 направити примірники додаткових угод для внесення змін до основного договору стосовно підвищення ціни товару на 10 % з огляду на експертний висновок Запорізької торгово-промислової палати, відповідно до якого середньоринкова ціна на томати свіжі зросла на 18,54 %. У разі відсутності наміру розглядати питання про підняття ціни товариство просило розірвати договір за угодою сторін.
Листом від 02.12.2025 позивачем повідомлено відповідача про розірвання договору в односторонньому порядку з 07.12.2025 у зв`язку з невиконанням зобов`язання щодо постачання товару згідно з п. 1 договору від 02.10.2025 № 631-25, відповідно до п. 12.7. договору та ст. 651 ЦК України.
ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) зверталася до Товариства з обмеженою відповідальністю «Цитаделія» із претензіями від 12.11.2025 та від 06.12.2025, у яких вимагала у останнього сплатити 22323,60 грн штрафних санкцій.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Цитаделія» звернулося до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) із листом, у якому вказало про помилковість розрахунку штрафних санкцій по претензії від 12.11.2025 до договору про закупівлю продовольства № 631-25. За підрахунками товариства загальна сума штрафних санкцій по договору не може перевищувати 1522,80 грн. Таким чином, товариство просило військову частину надати новий розрахунок штрафних санкцій для оплати.
Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 29.06.2026 № 2951817 Товариство з обмеженою відповідальністю «Цитаделія» зареєстровано за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Любарського, 143 , ідентифікаційний код 45778499.
Норми права, застосовані судом, оцінка доказів (визнання більш вірогідними), аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.
Щодо підсудності даного справи Господарському суду Хмельницької області судом зазначається таке.
Статтею 29 Господарського процесуального кодексу України визначено правила альтернативної територіальної підсудності.
Право вибору між господарськими судами, яким відповідно до цієї статті підсудна справа, належить позивачу, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу (частина 1 статті 29 Господарського процесуального кодексу України).
За змістом положень частини 5 статті 29 Господарського процесуального кодексу України позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.
Аналіз зазначеної норми процесуального закону свідчить про те, що нею встановлено дві окремі підстави для застосування правил альтернативної територіальної підсудності: 1) якщо спір виник із договору, в якому визначено місце виконання; 2) якщо спір виник із договору, в якому не визначено місце його виконання, проте з огляду на специфіку врегульованих ним правовідносин виконувати такий договір можливо лише в певному місці.
Отже, у питанні, який позов може пред`являтися за територіальною підсудністю за вибором позивача, законодавець керується тим, що це позов у спорі, що виник із договору, який відповідає певним ознакам (у ньому визначено місце виконання або його можливо виконати лише в конкретному місці).
Обмежень про те, що зазначений спір має бути виключно спором про виконання цього договору, частина 5 статті 29 Господарського процесуального кодексу України не містить.
Натомість саме місце пред`явлення позову у спорі, що виник із договору, законодавець визначає за вибором позивача за місцем виконання відповідного договору.
Таким чином, для застосування встановленого частиною 5 статті 29 Господарського процесуального кодексу України правила альтернативної територіальної підсудності спір між сторонами має бути таким, що виник із договору, однак не обов`язково спором про його виконання.
Згідно з частинами 1, 3 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділено обидві сторони договору.
До договірних спорів належать, зокрема, спори, що виникають при укладенні, зміні, розірванні, виконанні правочинів, а також тлумаченні їх умов.
Правовідносини між сторонами цієї справи виникли на підставі договору від 02.10.2025 № 631-25, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Цитаделія» зобов`язується у 2025 році поставити товар, а Державна прикордонна служба України імені Богдана Хмельницького (Військова частина НОМЕР_1 ) - прийняти і оплатити товар, а саме: томати свіжі в кількості 3000 кг за ціною 32,40 грн/кг на суму 97200,00 грн.
Отже, спір у справі № 924/677/26 є спором, що виник із договору.
Відповідно до пункту 2.1., 2.3. договору отримувачем продукції є ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), що розташовується за адресою: АДРЕСА_1 . Постачання товару на склад Замовника здійснюється автотранспортом за його рахунок.
З огляду на наведене між сторонами справи № 924/677/26 виник спір із договору, в якому визначено місце його виконання.
Тобто наявна перша (у договорі визначено місце його виконання) із передбачених частиною 5 статті 29 Господарського процесуального кодексу України підстава для пред`явлення позову за вибором позивача до господарського суду за місцем виконання договору.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у справі № 924/698/23 від 03 квітня 2026 року.
З урахуванням викладеного вище суд дійшов висновку про правомірність звернення позивача із позовом до Господарського суду Хмельницької області.
Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
У ч. 1 статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.
У відповідності до положень ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Як вбачається з матеріалів справи, правовідносини, що виникли між ними, носять характер таких, що виникають з договору поставки.
Відповідно до положень статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Відповідно до частини першої статті 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.
За умовами п. 1.1. договору предметом поставки є товар - томати свіжі в кількості 3000 кг за ціною 32,40 грн/кг на суму 97200,00 грн.
Згідно зі статтею 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.
За змістом ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Пунктом 2.2. договору передбачено, що продукція приймається згідно графіку постачання товару, визначеному в Додатку 1 до договору, партіями, відповідно до заявки Замовника протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту її надсилання Постачальнику. Заявка надсилається шляхом надіслання електронного листа з електронної адреси Замовника «ІНФОРМАЦІЯ_3» на електронну адресу Постачальника «ІНФОРМАЦІЯ_2», також поштою на юридичну адресу Постачальника. Доказом отримання заявки вважати лист-підтвердження про отримання заявки від Постачальника протягом однієї робочої доби. У разі відсутності такого листа у зазначений строк, заявка Замовника вважається прийнятою Постачальником у повному обсязі та підлягає виконанню.
Матеріалами справи стверджується, що позивач на електронну адресу відповідача надсилав листи-заявки, у яких просив здійснити поставку товару, а саме: від 03.10.2025 щодо постачання томатів свіжих в кількості 1000 кг до 08.10.2025 (включно), від 13.10.2025 щодо постачання томатів свіжих в кількості 1000 кг до 19.10.2025 (включно), від 22.10.2025 щодо постачання томатів свіжих в кількості 1000 кг до 25.10.2025 (включно), від 24.10.2025 щодо постачання томатів свіжих в повному обсязі до 28.10.2025.
Однак, в обумовлений сторонами в договорі строк, тобто протягом 5-х робочих днів з моменту надсилання Постачальнику листів-заявок від 03.10.2025, від 13.10.2025, від 22.10.2025, від 24.10.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «Цитаделія», не поставило товар Замовнику.
Крім того, такий товар не був поставлений позивачу і у кінцевий термін поставки товару - до 28.10.2025, про що зазначено в п. 10.2. договору.
У статті 664 Цивільного кодексу України закріплені норми, що визначають момент виконання обов`язку продавця передати товар, за змістом яких обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.
Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.
Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
За змістом статей 525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.
В силу приписів ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Оскільки відповідачем у визначені листами-заявками строки та у визначений в п. 10.2. договору кінцевий термін не було повністю поставлено товар позивачу, останній відповідно до п. 6.3.3. договору нарахував Товариству з обмеженою відповідальністю «Цитаделія» штрафні санкцій (пеню, штраф) та які просить стягнути з відповідача.
Відповідно до приписів ст. 546 ЦК України виконання зобов`язань може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.
Згідно з чч. 1-4 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити на користь кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Договором може бути визначено менший розмір пені.
За змістом ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.
Відповідно до п. 6.3.3. договору при порушенні умов договору щодо строку поставки товару згідно заявки, Постачальник сплачує Замовнику пеню у розмірі 0,1 % від вартості харчових продуктів, з яких допущено прострочення виконання за кожен день прострочення. За прострочення понад 30 днів з Постачальника додатково стягується штраф у розмірі 7 % вказаної вартості. Замовник має право на розірвання договору у односторонньому порядку з вказаних підстав.
Перевіривши за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи "Законодавство" наданий позивачем розрахунок пені по кожному зобов`язанню (листа-заявки) окремо (з урахуванням п. 2.2. договору, яким передбачено, що продукція приймається відповідно до заявки Замовника протягом 5 робочих днів з моменту її надсилання Постачальнику), суд дійшов висновку, що обґрунтованою до стягнення буде пеня в розмірі 3935,05 грн, а саме:
1) лист-заявка від 03.10.2025 на поставку томатів в кількості 1000 кг: за період з 11.10.2025 по 06.12.2025 (57 днів) на суму 32400,00 грн.
І варіант розрахунку (0,1 % від суми простроченого платежу за кожен день): 32400,00 * 0,1 % = 32,40 грн за кожен день прострочки; 32,40 * 57 днів = 1846,80 грн.
ІІ варіант розрахунку (подвійна ставка НБУ) = 1568,52 грн.
У даному випадку, оскільки в силу закону пеня обмежується подвійною обліковою ставкою Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, судом приймається ІІ варіант розрахунку.
2) лист-заявка від 13.10.2025 на поставку томатів в кількості 1000 кг: за період з 21.10.2025 по 06.12.2025 (47 днів) на суму 32400,00 грн.
І варіант розрахунку (0,1 % від суми простроченого платежу за кожен день): 32400,00 * 0,1 % = 32,40 грн за кожен день прострочки; 32,40 * 47 днів = 1522,80 грн.
ІІ варіант розрахунку (подвійна ставка НБУ) = 1293,34 грн.
3) лист-заявка від 22.10.2025 на поставку томатів в кількості 1000 кг: за період з 29.10.2025 (нарахування пені здійснюється з 29.10.2025, оскільки кінцевий термін виконання зобов`язання сторонами в п. 10.2. договору визначено до 28.10.2025) по 06.12.2025 (39 днів) на суму 32400,00 грн.
І варіант розрахунку (0,1 % від суми простроченого платежу за кожен день): 32400,00 * 0,1 % = 32,40 грн за кожен день прострочки; 32,40 * 39 днів = 1263,60 грн.
ІІ варіант розрахунку (подвійна ставка НБУ) = 1073,19 грн.
Розрахунок суми штрафу: 32400,00 * 7 % * 3 (листи-заявки від 03.10.2025, від 13.10.2025, від 22.10.2025) = 6804,00 грн.
Щодо нарахованої позивачем пені та штрафу на підставі листа-заявки від 24.10.2026, у якому позивач просив поставити товар у повному обсязі (3000 кг), то суд вважає, що таке нарахування є безпідставним, оскільки в даному випадку позивач повторно нараховує штрафні санкції на ту ж кількість непоставленого товару за ціною 97200,00 грн, що були попередньо нараховані на непоставлений товар на підставі листів-заявок від 03.10.2025, від 13.10.2025, від 22.10.2025, але окремо по 1000 кг за ціною 32400,00 грн.
Таким чином, у задоволенні позову в частині стягнення 4780,55 грн пені та 6804,00 грн штрафу суд відмовляє з підстав необґрунтованості.
Щодо нарахування одночасно штрафу та пені судом відзначається, що одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України, пеня та штраф є формами неустойки. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.
Відповідна правова позиція узгоджується із позицією, що викладена, зокрема, в постановах Верховного Суду від 09.02.2018 у справі № 911/2813/17, від 22.03.2018 у справі № 911/1351/17, від 17.05.2018 у справі № 910/6046/16, від 25.05.2018 у справі № 922/1720/17, від 09.07.2018 у справі № 903/647/17 та від 08.09.2018 у справі № 908/1843/17.
Заперечення відповідача щодо недобросовісної поведінки позивача, яка полягала в ненаданні ним відповідачу відповіді на пропозицію щодо укладення додаткової угоди про збільшення ціни на одиницю товару, але не більше ніж на 10 % пропорційно коливанню ринкової ціни за умови документального підтвердження такого коливання, а також відповіді щодо розірвання договору, суд оцінює критично, оскільки зі змісту пунктів 4.3., 12.1., 12.3. договору від 02.10.2025 № 631-25, а також ст. 651 ЦК України слідує, що внесення змін до договору допускається за згодою сторін. Натомість такої згоди (попередньої письмової згоди) щодо підвищення ціни товару на 10 % сторонами спору досягнуто не було. Тобто в даному випадку збільшення ціни за одиницю товару шляхом укладення додаткової угоди є правом сторін, а не їх обов`язком. При цьому позивач мав повне право очікувати на виконання відповідачем свого обов`язку з поставки товару у встановлені договором/заявках строки та за ціною, яку сторони погодили в п. 4.1. договору. До того ж, сторонами погоджено в п. 4.2. договору, що ціна товару залишається незмінною до повного виконання сторонами зобов`язань за цим договором. Також судом зазначається, що позивач відповідно до п.п. 6.3.3., 12.7. договору скористався своїм правом на розірвання договору в односторонньому порядку в зв`язку з порушенням відповідачем умов договору щодо строку поставки товару, тому суд не вбачає в діях позивача недобросовісної поведінки.
З приводу тверджень відповідача щодо необхідності зменшення розміру штрафних санкцій з врахуванням ст. 551 ЦК України, судом зазначається таке.
Частиною 3 ст. 551 ЦК України передбачено можливість зменшення за рішенням суду розміру неустойки, що стягується з боржника за порушення зобов`язання, якщо розмір неустойки значно перевищує розмір збитків.
Згідно з ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.
Неустойка має на меті, насамперед, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може становити непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора (рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 зазначила, що для того щоб неустойка не набула ознак каральної санкції, діє правило ч. 3 ст. 551 ЦК України.
За сталою позицією Верховного Суду зменшення розміру неустойки є правом суду та залежить виключно від встановлених судом конкретних обставин кожної справи за наслідками правової оцінки спірних правовідносин та поданих сторонами доказів, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень. Так, за відсутності в законі як переліку виняткових обставин, так і врегульованого розміру (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені ст. 3 ЦК (справедливість, добросовісність, розумність) та з дотриманням правил статей 86 ГПК України на власний розсуд та за внутрішнім переконанням вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе таке зменшення (подібні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 16.10.2018 у справі № 910/22964/17, від 03.07.2019 у справі № 917/791/18, від 13.05.2019 у справі № 904/4071/18, від 22.01.2019 у справі № 908/868/18, від 06.11.2019 у справі № 917/1638/18, від 17.12.2019 у справі № 916/545/19, від 19.02.2020 у справі № 910/1303/19, від 12.02.2020 у справі № 924/414/19, від 11.07.2023 у справі № 914/3231/16, від 15.11.2023 у справі № 910/1266/23 тощо).
Вирішуючи питання про зменшення розміру штрафних санкцій, які підлягають стягненню зі сторони, яка порушила зобов`язання, суд повинен оцінити, чи є такий випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеня виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної суми штрафних санкцій таким наслідкам, поведінки винної особи тощо (постанова Верховного Суду від 03.12.2024 у справі № 909/321/24).
Отже, питання щодо зменшення розміру штрафних санкцій суд вирішує відповідно до ст. 86 ГПК України за наслідками аналізу, оцінки та дослідження конкретних обставин справи з огляду на фактично-доказову базу; на встановлені судом фактичні обставини, що формують зміст правовідносин; умови конкретних правовідносин; наявність/відсутність наданих сторонами доказів, тобто у сукупності з`ясованих ним обставин, що свідчать про наявність/відсутність підстав для вчинення такої дії.
Реалізуючи свої дискреційні повноваження, передбачені ст. 551 ЦК України щодо права зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій, суди повинні забезпечити баланс інтересів сторін з урахуванням встановлених обставин справи та не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав (постанови Верховного Суду від 24.09.2020 у справі № 915/2095/19, від 26.05.2020 у справі № 918/289/19, від 19.02.2020 у справі № 910/1199/19, від 04.02.2020 у справі № 918/116/19, від 28.09.2022 у справі № 916/2302/21).
Виходячи з наведеного, право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлених на підставі належної оцінки доказів і доводів сторін з урахуванням конкретних обставин справи, а також принципів розумності, справедливості й пропорційності.
Водночас у силу положень ст. 13, 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Однак, відповідачем у матеріали справи не надано доказів щодо наявності обставин, які б підтверджували об`єктивну неможливість виконання належним чином взятих зобов`язань згідно умов договору, поважність причин несвоєчасного виконання договору (поставки товару за погодженою в договорі ціною), неспівмірність неустойки із ціною договору, не наведено обґрунтувань щодо винятковості випадку з приводу підстав для зменшення неустойки в спірних правовідносинах, або того, що сплата неустойки в повному обсязі унеможливить виконання ним інших зобов`язань або спричинить для нього надмірне чи непропорційне фінансове навантаження.
З врахуванням наведеного, відсутності очевидної неспівмірності заявленої до стягнення суми неустойки, з огляду на те, що її розмір погоджено сторонами у п. 6.3.3. договору поставки, її нарахування має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника, беручи до уваги відсутність належного мотивування та доказового обґрунтування зменшення розміру неустойки, безпосередню поведінку відповідача в спірних правовідносинах (повне невиконання відповідачем свого обов`язку з поставки товару як в терміни, визначені в заявках, так і в кінцевий термін, визначений у п. 10.2. договору, за погодженою ціною), суд зазначає про відсутність виняткових (надзвичайних) обставин у спірних правовідносинах та як наслідок, відсутність підстав для зменшення розміру неустойки (штрафу, пені).
Водночас судом звертається увага, що зменшення розміру неустойки є правом суду.
Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно зі ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 79 ГПК України).
Відповідно до частин 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Судом враховується, що з огляду на положення частини 1 статті 9 Конституції України, ратифікацію Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції, прийняття Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та рішення Європейського суду з прав людини (далі - Суд) як джерело права. Зокрема, у рішенні Суду у справі Трофимчук проти України № 4241/03 від 28.10.2010 року Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.
Ураховуючи зазначені вище обставини справи в їх сукупності, положення законодавства, проведені розрахунки, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача 3935,05 грн пені та 6804,00 грн штрафу. У задоволенні позову в частині стягнення 4780,55 грн пені та 6804,00 грн штрафу суд відмовляє.
Розподіл судових витрат між сторонами.
Відповідно до ст. 123, 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати зі сплати судового збору покладаються на сторони пропорційно задоволеним позовним вимогам - 48,11 % (з урахуванням коефіцієнта 0,8 для пониження розміру ставки судового збору).
Керуючись ст. 2, 20, 24, 73, 74, 129, 232, 237, 238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ), АДРЕСА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Цитаделія», м. Дніпро про стягнення 8715,60 грн пені та 13608,00 грн штрафу задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Цитаделія» (Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Любарського, 143, ідентифікаційний код 45778499) на користь ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) 3935,05 грн (три тисячі дев`ятсот тридцять п`ять гривень 05 копійок) пені, 6804,00 грн (шість тисяч вісімсот чотири гривні 00 копійок) штрафу, 1280,88 грн (одну тисячу двісті вісімдесят гривень 88 копійок) витрат на оплату судового збору.
Видати наказ.

У задоволенні позовних вимог в частині стягнення 4780,55 грн пені та 6804,00 грн штрафу відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 21.07.2026.

Суддя С.В. Заверуха 

Віддрук. 1 прим.:
1 - до справи;
Позивачу та відповідачу надіслати рішення до електронного кабінету Електронного суду.