Справа № 188/1437/23 
Провадження № 2/188/68/2026 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2026 року с-ще Петропавлівка 
Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючої судді Курочкіної О.М.,
секретар судового засідання Сахно А.А.
справа №188/1437/23
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» 
відповідач: ОСОБА_1 
про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :
Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» подано до суду позов до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 57631,74 грн.
В обґрунтування позову зазначено, що «10» лютого 2014 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір №2008020508 від 10.02.2014 року у відповідності до якого останній отримав кошти у розмірі 80000,00 грн. із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами у розмірі 15% річних. Кошти надано на споживчі цілі, що підтверджується Заявою на видачу готівки №1 від 10.02.2014 року.
Відповідно до п. 1.4.1. Кредитного договору позичальник зобов`язаний повністю повернути банку суму отриманих кредитів та виконати всі інші зобов`язання встановлені кредитним договором не пізніше 10 лютого 2019 року.
Згідно п. 3.6. Кредитного договору, банк має право відступити повністю чи частково свої права вимоги за кредитним договором та/чи угодою третій особі.
Таким чином, 13 червня 2016 року між ПАТ «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено Договір факторингу №13/06/16 від 13.06.2016 року, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» набуло право нового кредитора до відповідача за даним кредитним договором.
Також, відповідно до п. 1.5.1. Кредитного договору за порушення позичальником строків або суми сплати щомісячного платежу, з дня, наступного за датою платежу, визначеною графіком платежів, позичальник сплачує штраф за кожен факт порушення – 25 грн.
Відповідно до зазначеного договору до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» перейшло право вимоги на загальну суму за Кредитним договором №2008020508 від 10.02.2014 р. у розмірі 138707,13 грн„ яка складала:
78117,12 грн. - загальна сума заборгованості за основною заборгованістю за кредитом (тіло) згідно умов договору,
60327,33 грн. – сума нарахованих прострочених % по кредиту за даними балансу,
28207,59 грн. – сума простроченого тіла кредиту за даними балансу,
49909,53 грн. – сума строкової заборгованості за кредитом,
262,68 грн. – сума строкових нарахованих % за даними балансу,
60590,01 грн. – загальна сума заборгованості з основною заборгованістю за нарахованими доходами (%) згідно умов договору.
В подальшому, 29 січня 2019 року між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» то Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» було укладено Договір факторингу №29/01/19-2 від 29.01.2019 року, відповідно до якого ТОВ «ФК «Прайм Альянс» набуло право нового кредитора до відповідача за кредитним договором від 10.02.2014 року.
Заборгованість є непогашеною, відповідно до Графіку платежів, що є невід`ємною частиною кредитного договору, сума заборгованості в межах 3-х річного терміну за період з 10.04.2017 по 10.02.2019 року складає 43763,54 грн., з яких основна сума кредиту (тіло) - 37810,23 грн. та проценти за користування кредитом - 5953,31 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
У відповідності до ст. 625 ЦК України, відповідач зобов`язаний сплатити суму боргу із урахуванням 3% річних за Кредитним договором №2008020508 від 10.02.2014 року, що становить:

Дата
початку
розрахунку Дата
закінчення
розрахунку Кількість
ДНІВ Сума
заборгованості
(грн.) Відсоткова
ставка Проценти
(грн.)
29.01.2019 23.02.2022 1121 43763,54 3,00% 4032,00

У відповідності до ст. 625 ЦК України, відповідач зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції, що становить:

Місяці
прострочки Індекси інфляції, що
перемножуються Індекс
інфляції Сума
заборгов
аності Сума
боргу 3
урахуванням
інфляції Убиток
від
інфляції
Лютий 2019
року по
лютий 2022
року 100.5*100.9*101.0*100.7*9
9.5*99.4*99.7*100.7*100.7
*100.1*99.8*100.2*99.7*10
0.8*100.8*100.3*100.2*99.
4*99.8*100.5*101.0*101.3*
100.9*101.3*101.0*101.7*1
00.7*101.3*100.2*100.1*99
.8*101.2*100.9*100,8*100,
6*101,3*101,6 120,72
% 43763,54 53599,74 9836,20
Всього 9836,20

Таким чином, у зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 зобов`язань по поверненню кредитних коштів за Кредитним договором №2008020508 від 10.02.2014 року, утворилась заборгованість у розмірі 57 631,74 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в межах 3-х річного терміну з 10.04.2017 по 10.02.2019 року у розмірі 43 763,54 грн. (основна сума кредиту (тіло) - 37 810,23 грн. та проценти за користування кредитом - 5 953,31 грн.) а також урахування індексу інфляції та 3% річних у відповідності до ст. 625 ЦК України за період з 29.01.2019 року по 23.02.2022 року у розмірі 13868,20 грн.
Позивачем зазначено також, що між ТОВ «ФК «Прайм Альянс» та адвокатом Дорошенко Мариною Анатоліївною було укладено Договір про надання правничої допомоги №06/06 від 06 червня 2023 року, у зв явку з чим ТОВ «Прайм Альянс» було понесено відповідні витрати для звернення до суду, а саме відповідно до Додатку №1 до договору про надання правничої допомоги, вартість 1 години роботи адвоката при наданні відповідної правничої допомоги визначена за домовленістю сторін, що становить 50% прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на день оплати, а саме 1342,00 грн. (50% від 2684,00 грн.)
У попередній (орієнтований) розрахунок за надану адвокатом професійної правничої допомоги включені наступні послуги: первинна консультація та ознайомлення з матеріалами кредитної справи (2 год.), підготовка позовної заяви (4 год.), підготовка відповіді на відзив (2 год.).
Тож, сторона позивача просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та витрати пов`язані з розглядом справи у вигляді надання правничої допомоги та сплати судового збору.
Відповідач надав відзив, в якому зазначив що позивач не надав належних та достатніх доказів наявності у відповідача певного розміру заборгованості. В матеріалах справи відсутня виписка по рахунку із зазначенням банківських операцій, яка є первинним документом, згідно роз`яснень ВСУ.
Позивач набув право вимоги за договором факторингу саме в розмірі 138707,13 грн., при цьому цей розмір заборгованості не містить складових частин (як і за який період нараховувалася ця заборгованість, скільки було сплачено за кредитом та скільки із цих коштів було зараховано в якості комісії, відсотків за користування та тіла кредиту).
Крім того, позивач розраховує розмір позовних вимог виходячи із графіку платежів, який не може бути належним доказом стану заборгованості та розміру її складових частин. Графік платежів - це частина кредитного договору, яка містить умови про строки виконання майбутніх зобов`язань, проте цей документ не може відображати яким чином виконувались зобов`язання і стан боргу на теперішній час.
Позивач намагався сформувати позов в межах строків позовної давності, однак позов поданий з порушеннями строків позовної давності, адже при зобов`язаннях з графіком платежів, кожен черговий платіж має свої строки позовної давності. Але, якщо Кредитор вимагає дострокове повернення кредитної заборгованості, то строки позовної давності починають рахуватися саме з дати такої вимоги;
Первісний кредитор, як вбачається з умов кредитного договору та графіку платежів, встановив у договорі неправомірну комісію. При цьому відсутні будь-які докази надання додаткових послуг за які встановлена і нарахована комісійна плата. При цьому загальна сума заборгованості включає в себе не тільки відсотки за користування та тіло кредиту, а й комісійні нарахування.
Відповідач стверджує, що виконував свої зобов`язання належним чином, але кредитор без достатніх правових підстав зарахував повернені ним кошти не в рахунок погашення тіла кредиту та відсотків за користування, а в рахунок комісійних нарахувань не надаючи при цьому будь-яких додаткових послуг та не закріпивши перелік цих послуг умовами договору.
Комісія нарахована кредитором є по суті повторна плата за надання однієї послуги - надання кредиту, за яку сплачуються відсотки за користування кредитом. Умови про комісію вважає несправедливими умовами кредитного договору та такими, що призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу, що є підставою для визнання їх недійсними згідно з частиною третьою статті 215 ЦК України та частиною п`ятою статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів»
Оскільки нарахування комісії відбувалося неправомірно, то і розмір заборгованості вказаний позивачем не відповідає дійсності. Сплачені ним кошти зараховувалися не в рахунок погашення тіла кредиту, а в рахунок погашення неправомірної комісії. Отже тіло кредиту та розмір відсотків повинні бути зменшенні на розмір сплаченої комісії.
Кредитор включив в умови договору комісію в якості плати «за управління кредитом» (пункт 1.4.4. Договору). При цьому цей пункт не містить інформації про складові цієї послуги, які саме дії кредитодавець повинен здійснювати за плату, з якою періодичністю. Також цей пункт не містить розміру плати за комісійні послуги, але містить посилання на графік платежів. У графіку розмір комісії встановлений 1400 грн. щомісяця. Однак, кредитодавець фактично не надав жодних додаткових послуг відповідачу, позовна заява також не містить доказів надання послуг за які була нарахована плата.
При цьому плата за надання кредиту нарахована у вигляді відсотків за користування. Отже кредитор нараховував плату за послуги які фактично не надавав та не узгодив належним чином із позичальником.
Відповідно до договору факторингу про відступлення прав вимоги від первісного кредитора до ТОВ «ФК Довіра та гарантія» та реєстру прав вимоги до цього договору вбачається, що 13.06.2016 року перейшло право вимоги за спірним договором в розмірі 138 707,13 грн, яка складається з тіла кредиту - 78 117,12 грн та відсотків за користування кредитом в розмірі - 60 590,01 грн.
Така сума заборгованості за відсотками не відповідає умовам спірного
договору. Відповідно до п. 1.1 спірного договору: розмір процентної ставки - 15% річних; строк кредиту - 60 місяців, з 10.02.2014 року по 10.02.2019 року. Сума кредиту - 80 000 грн.
Таким чином на дату укладення договору факторингу максимально можливий розмір відсотків за користування кредитом при умові, що позичальник взагалі його не повертав може становити:
Період - 854 дні з 10.02.2014 по 13.06.2016 року.
Розмір відсотків за 1 день - 80 000 х 0,15 : 365 = 32,88 грн.
Розмір відсотків за 854 дні - 32,88 х 854 = 28079,52 грн.
Отже, нарахована заборгованість за договором факторингу — не відповідає умовам спірного кредитного договору, а тому є нікчемною.
При цьому ані кредитор ані позивач не включають в розмір заборгованості комісію, намагаючись приховати цей платіж під виглядом відсотків за користування кредитом.
Крім того позивач взагалі розраховує відсотки виходячи із графіку, але графік платежів не може відображати стан заборгованості на певну дату, оскільки позичальник міг виконувати або не виконувати зобов`язання, а відсотки нараховуються саме на залишок по тілу кредиту.
Отже Позивач без достатніх доказів стану заборгованості в певні проміжки часу здійснив свої односторонні розрахунки.
Також відповідач вважає, що кредитор змінив строки виконання зобов`язання, пред`явивши вимогу до погашення кредитної заборгованості в повному обсязі, а тому після цієї дати у кредитора припиняється право нараховувати відсотки за користування згідно зі ст. 1048 ЦК України і з`являється право нараховувати відсотки за статтею 625 ЦК України.
Постанова Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі №666/4957/15-ц: Суд визнав незаконною комісію банку за обслуговування кредиту, зазначивши, що такі платежі не можуть бути стягнуті з клієнтів, якщо вони не є оплатою конкретних послуг, наданих банком.
Позивач не надав копій документів первинного бухгалтерського обліку за спірним кредитом, а саме - виписку по рахунку за спірним кредитом. Саме цей документ відображає банківські операції в конкретні дати за спірним кредитом – видачу кредиту; нарахування щомісячних відсотків за користування; нарахування комісії тощо.
Оскільки возивач не надає належних та достатніх доказів – відповідач вважає за необхідне витребувати у позивача виписку по рахунку за спірним кредитом із зазначенням всіх банківських операцій (нарахування відсотків, нарахування комісії, видача кредиту, погашення кредиту).
Сторона відповідача просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі у зв`язку з відсутністю належних та допустимих доказів; безпідставністю позовних вимог (не відповідають умовам договору); безпідставністю розрахунків (здійснені на підставі графіку платежів) та застосувати строки позовної давності до всіх позовних вимог, що є підставою для відмови у позові та розглянути справи за відсутності відповідача та його представника.
Враховуючи зазначене, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін. 
Суд, розглянувши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
10 лютого 2014 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір №2008020508 у відповідності до умов якого, останній отримав кошти у розмірі 80000,00 грн. із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами у розмірі 15% річних. Кошти надано на споживчі цілі, що підтверджується Заявою на видачу готівки №1 від 10.02.2014 року.
Відповідно до п. 1.4.1. Кредитного договору позичальник зобов`язаний повністю повернути банку суму отриманих кредитів та виконати всі інші зобов`язання встановлені кредитним договором не пізніше 10 лютого 2019 року.
Згідно п. 3.6. Кредитного договору, банк має право відступити повністю чи частково свої права вимоги за кредитним договором та/чи угодою третій особі.
Таким чином, 13 червня 2016 року між ПАТ «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено Договір факторингу №13/06/16 від 13.06.2016 року, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» набуло право нового кредитора до відповідача за даним кредитним договором.
Відповідно до зазначеного договору до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» перейшло право вимоги на загальну суму за Кредитним договором №2008020508 від 10.02.2014 р. у розмірі 138707,13 грн„ яка відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №1 складала:
78117,12 грн. - загальна сума заборгованості за основною заборгованістю за кредитом (тіло) згідно умов договору,
60327,33 грн. – сума нарахованих прострочених % по кредиту за даними балансу,
28207,59 грн. – сума простроченого тіла кредиту за даними балансу,
49909,53 грн. – сума строкової заборгованості за кредитом,
262,68 грн. – сума строкових нарахованих % за даними балансу,
60590,01 грн. – загальна сума заборгованості з основною заборгованістю за нарахованими доходами (%) згідно умов договору.
В подальшому, 29 січня 2019 року між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» то Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» було укладено Договір факторингу №29/01/19-2 від 29.01.2019 року, відповідно до якого ТОВ «ФК «Прайм Альянс» набуло право нового кредитора до відповідача за кредитним договором від 10.02.2014 року. Відповідно до витягу з реєстру прав боржників, загальна сума заборгованості відповідача становила – 138 707,13 грн. Розмір заборгованості не містить складових частин, з чого саме складається дана заборгованість.
Разом з тим, позовна вимога становить: 37810,23 грн. – заборгованість за тілом кредиту, 5953,31 грн. – проценти за користування кредитом, інфляційні втрати в розмірі 9836,20 грн. та 3 % річних – 4032,00 грн.
Розрахунок в матеріалах справи – відсутній. Суд не може встановити суму заборгованості за тілом кредиту, відслідкувати нарахування відсотків за його користування або здійснити власний розрахунок, відсутні докази і в нарахуванні комісії, її погашення та загального розміру. 
Відтак неможливо встановити як і за який період нараховувалася заборгованість, скільки було сплачено за кредитом та скільки із цих коштів було зараховано в якості комісії, відсотків за користування та тіла кредиту.
Посилання сторони позивача на графік платежів як розрахунок розміру позовних вимог, не може бути належним доказом стану заборгованості оскільки він є умовним показником повернення грошових коштів за певний період часу(строк дії договору) і не відображає реальний стан виконання або невиконання відповідачем умов кредитного договору.
Жодним доказом по справі не підтверджується заборгованість за тілом кредиту, в договорах факторину зазначається лише загальна заборгованость, яка доказами не підтверджується. 
Відповідні висновки суду не суперечать правовим позиціям Верховного Суду, який у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у Постанові від 25 травня 2021року усправі N554/4300/16-ц дійшов висновку,що "належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи,оформлені відповідно до статті 9 Закону України "Пробухгалтерський облік та фінансову звітність". Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі."
Пунктами 62, 63 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого Постановою Правління НБУ від 04.07.2018 № 75 передбачено, що виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Виписка з клієнтського рахунку може слугувати первинним документом, що підтверджує факт списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок клієнта, якщо вона містить такі реквізити: 1) назву документа (форми); 2) дату складання; 3) найменування клієнта/банку, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) фізичної особи; 4) зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру за кожною операцією, відображеній у виписці з рахунку клієнта; 5) особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у складанні виписки з рахунку клієнта/печатку банку.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 у справі № 342/180/17 зазначила, що обґрунтування наявності обставин повинно здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, що й буде відповідати встановленомустаттею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободвід 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.
Доказом надання позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
При цьому, у разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит.
Відповідно до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ч. 1 ст. 629 ЦК України).
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).
У відповідності зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 
Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або законом.
Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватися визначених у договорі строків (терміни), а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.
Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Отже, після настання терміну внесення чергового платежу за договором і після спливу строку кредитування зобов`язання простроченого боржника за договором не припиняється.
Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня,коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті).
Кредитний договір укладений строком на 5 років, термін закінчення договору – 10.11.2019 року. За умовами договорів факторингу, фактор приймає право грошової вимоги і стає кредитором за кредитним договором. 
Відповідно до статті 1078 Цивільного кодексу України, предметом договору факторингу може бути не лише право вимоги, строк платежу за якою вже настав, але й право, яке виникне у майбутньому (так звана майбутня вимога).
Матеріали справи не містять вимоги факторів про дострокове розірвання договору та повернення боргу, у відзиві відповідачем також не зазначалось про надсилання йому права вимоги, а відтак, строк звернення до суду не пропущено.
Відповідно до п. 12 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СОУІР-19), строки, визначені статтями 257, 258. 362,559,681,728,786,1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Строк, визначений ст. 257 ЦК України, продовжується на строк дії в Україні воєнного, надзвичайного стану відповідно до пункту 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» цього Кодексу, враховуючи зміни, внесені Законом України від 15.03.2022 р.
N 2120-ІХ.
Отже, термін звернення до суду з позовною заявою не порушено.
Частиною 2 статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 
Загальні вимоги до доказів врегульовані ст.77-80 ЦПК України, а положеннями ч.1,6 ст.81 ЦПК України чітко врегульовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ч. 7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Суд наголошує, що за правовою позицією Верховного Суду, викладеної у постанові від 01 листопада 2023 року у справі № 462/2056/20 засадничі принципи цивільного судочинства змагальність та диспозитивність покладають на позивача обов`язок з доведення обґрунтованості та підставності усіх заявлених вимог. Саме на позивача покладається обов`язок надати належні та допустимі докази на доведення власної правової позиції. 
Отже, позивач, як особа, яка на власний розсуд розпоряджається своїми процесуальними правами на звернення до суду за захистом порушеного права, визначає докази, якими підтверджуються доводи позову та спростовуються заперечення відповідача проти позову, доводиться їх достатність та переконливість. 
Згідно з цивільним процесуальним законом тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача; за таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом виключно спростування позивачем обґрунтованості заперечень відповідача, оскільки це не звільняє позивача від виконання ним його процесуальних обов`язків.
Відсутність (недоведеність) порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин (постанова Верховного суду від 29 червня 2021 року у справі № 916/2040/20).
Розглядаючи справу в межах доводів та поданих доказів, суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог про стягнення як основного боргу за кредитним договором, так і похідних від нього відсотків.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Беручи до уваги викладене, з урахуванням того, що позивачем не надано розрахунку заборгованості, а природа винникнення боргу не ясна і нічим не підтверджена, яким чином відбувались розрахунки, здійснювались нарахування, із наданих матеріалів не вбачається, вважаю, що позовні вимоги є не доведеними, тому суд відмовляє в задоволенні позову.
Щодо вирішення питання про сплату судового збору, відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а у разі відмови в позові - на позивача. Тому судові витрати у вигляді сплаченого судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду у сумі 2684,00 гривень, як і витрати на правничу допомогу, слід залишити за позивачем.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.7,12,19,81,133,141,264,265 ЦПК України, ст.ст.258,553, 554, 526,549,610-612,625,1050,1054 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:
У задоволені позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. 
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
У відповідності до п.п.15.5 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, тобто до Дніпровського апеляційного суду через Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Учасники справи:
Позивач: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс», код ЄДРПОУ 41677971, юридична адреса: 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 77. 
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 . 
 Суддя 	  О. М. Курочкіна