154/1284/26 
2/154/1059/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 липня 2026 року м. Володимир

Володимирський міський суд Волинської області у складі:
головуючого судді Вітера І.Р.,
з участю секретаря судового засідання Багдасарової Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Володимирі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
ВСТАНОВИВ:
27 березня 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Обґрунтування позовних вимог
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 18 листопада 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 було укладено договір № 5118607 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, за умовами якого відповідачці було надано кредит у сумі 8000,00 грн строком на 360 днів, тобто з 18 листопада 2024 року по 13 листопада 2025 року, зі сплатою процентів за користування кредитом.
Позивач зазначає, що первісний кредитор свої зобов`язання за договором виконав, кредитні кошти були перераховані на банківську платіжну картку, реквізити якої відповідачка особисто зазначила під час укладення договору. Натомість відповідачка належним чином свої зобов`язання за кредитним договором не виконала, у зв`язку із чим утворилась заборгованість.
Також позивач посилається на те, що право вимоги за вказаним кредитним договором перейшло до ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ», у зв`язку із чим саме позивач набув право вимоги до відповідачки щодо повернення заборгованості за кредитним договором.
З урахуванням наведеного позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 31437,67 грн, з яких: 7999,96 грн — заборгованість за тілом кредиту, 19437,71 грн — заборгованість за процентами, 4000,00 грн — неустойка, а також понесені судові витрати.
Позиція відповідачки.
05 червня 2026 року представник відповідачки — адвокат Свередюк Ю.А. подала відзив на позовну заяву, у якому позовні вимоги визнала частково.
У відзиві представник відповідачки не заперечила факт укладення 18 листопада 2024 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 кредитного договору, а також факт надання відповідачці кредиту у розмірі 8000,00 грн. Також у відзиві зазначено, що за умовами кредитного договору кредит надавався на строк 360 днів, а процентна ставка становила 365 % річних або 1 % на день.
Разом з тим представник відповідачки заперечила проти стягнення неустойки у розмірі 4000,00 грн, посилаючись на те, що у період дії в Україні воєнного стану позичальник звільняється від обов`язку сплати неустойки за прострочення виконання грошового зобов`язання за кредитним договором. У зв`язку із цим просила позов задовольнити частково та стягнути з відповідачки на користь позивача 27437,67 грн заборгованості за кредитним договором, а у частині стягнення неустойки відмовити.
Крім того, 05 червня 2026 року представник відповідачки подала клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги. У клопотанні зазначила, що заявлені позивачем витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн є неспівмірними, завищеними та такими, що не відповідають критеріям розумності, складності справи, обсягу виконаної роботи та часу, витраченого адвокатом. З огляду на це просила зменшити розмір витрат на оплату правничої допомоги до 1000,00 грн.
Позиція позивача щодо відзиву.
08 червня 2026 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій позивач із доводами відповідачки не погодився та просив задовольнити позов у повному обсязі.
Позивач зазначив, що кредитний договір № 5118607 від 18 листопада 2024 року був укладений між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства в електронній формі. На думку позивача, відповідачка пройшла передбачену кредитодавцем процедуру ідентифікації, самостійно обрала умови кредитування, погодила істотні умови договору та підписала договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором.
Також позивач вказав, що відповідачка фактично не заперечує укладення кредитного договору та отримання кредитних коштів, а позовні вимоги нею визнаються частково. Спір між сторонами, за змістом відзиву, стосується насамперед правомірності стягнення неустойки у розмірі 4000,00 грн.
Щодо правомірності нарахування та стягнення штрафних санкцій позивач зазначив, що Закон № 3498-IX змінив правове регулювання відповідних правовідносин та фактично скасував попередній мораторій на нарахування і стягнення неустойки за новими договорами споживчого кредиту.
Позивач послався на те, що пункт 6 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» викладено у новій редакції, відповідно до якої звільнення споживача від відповідальності за прострочення, у тому числі від обов`язку сплати неустойки, штрафу, пені та інших платежів, застосовується до договорів про споживчий кредит, укладених до тридцятого дня включно з дня набрання чинності Законом № 3498-IX, тобто до 24 січня 2024 року.
Оскільки спірний кредитний договір укладено 18 листопада 2024 року, тобто після 24 січня 2024 року, позивач вважав, що до цього договору не застосовується звільнення споживача від сплати неустойки, штрафу, пені та інших платежів за прострочення виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит.
На підтвердження такої позиції позивач також послався на лист-роз`яснення Національного банку України № 14-0004/12907 від 19 лютого 2024 року, у якому, за твердженням позивача, зазначено, що положення пункту 6 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» не застосовуються до договорів споживчого кредиту, укладених після спливу тридцятого дня включно з дня набрання чинності Законом № 3498-IX.
У зв`язку із цим позивач вважав, що нарахування та стягнення неустойки за договорами, укладеними з 24 січня 2024 року, є обґрунтованим і правомірним, а тому підстав для відмови у стягненні 4000,00 грн неустойки немає.
Процесуальні дії та рішення у справі.
Ухвалою Володимирського міського суду Волинської області від 01 квітня 2026 року відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін у судове засідання на 04 травня 2026 року.
Цією ж ухвалою від 01 квітня 2026 року суд витребував у АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» інформацію щодо емітування на ім`я ОСОБА_1 банківської платіжної картки № НОМЕР_1 , а також щодо зарахування на неї 18 листопада 2024 року кредитних коштів у сумі 8000,00 грн.
28 квітня 2026 року на виконання ухвали суду АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» надало відповідь на запит суду.
29 квітня 2026 року від представника відповідачки — адвоката Свередюк Ю.А. надійшла заява про вступ у справу як представника відповідачки. Одночасно представник відповідачки просила надати їй можливість ознайомитися з матеріалами справи та відкласти розгляд справи.
Суд задовольнив вказане клопотання представника відповідачки та відклав розгляд справи на 09 червня 2026 року.
05 червня 2026 року від представника відповідачки надійшов відзив на позовну заяву, у якому позов визнано частково.
Також 05 червня 2026 року від представника відповідачки надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату професійної правничої допомоги.
08 червня 2026 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій представник позивача просив врахувати подані пояснення та задовольнити позов у повному обсязі.
У судове засідання сторони не з`явились. Представник позивача у відповіді на відзив просив розгляд справи проводити за відсутності позивача та його представника. Представник відповідачки у відзиві також просила розгляд справи проводити за її відсутності та відсутності відповідачки.
Враховуючи, що сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, подали до суду письмові заяви по суті справи, висловили свої позиції щодо позову, а також не наполягали на особистій участі у судовому засіданні, суд розглянув справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі письмових доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Фактичні обставини справи, встановлені судом за доказами сторін.
З наданого позивачем договору № 5118607 про надання коштів на умовах споживчого кредиту вбачається, що він укладений 18 листопада 2024 року о 11 год 22 хв між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 .
У договорі зазначено анкетні та ідентифікаційні дані відповідачки: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , паспорт НОМЕР_3 , виданий Володимир-Волинським МВ УМВС України у Волинській області 20 січня 2012 року.
За п. 1.1 договору його укладення здійснюється сторонами за допомогою інформаційно-комунікаційної системи товариства, доступ до якої забезпечується клієнту через вебсайт або мобільний застосунок «Credit7». Електронна ідентифікація клієнта здійснюється при вході в особистий кабінет, зокрема шляхом перевірки правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону клієнта, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля до особистого кабінету.
Відповідно до п. 1.2 договору ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» зобов`язалося надати ОСОБА_1 грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності та платності, а відповідачка зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Тип кредиту — кредит, сума кредиту — 8000,00 грн.
Згідно з п. 1.3 договору строк кредитування становить 360 днів. Періодичність платежів — кожні 30 днів. Детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів визначені у графіку платежів, що є додатком № 1 до договору. Договором також передбачено право клієнта ініціювати продовження строку кредитування шляхом укладення додаткового договору/угоди.
За п. 1.4 договору тип процентної ставки визначено як фіксований. Пунктом 1.4.1 договору передбачено стандартну процентну ставку у розмірі 1,00 % за кожен день користування кредитом, яка застосовується в межах усього строку кредитування. Орієнтовна реальна річна процентна ставка за стандартною ставкою за весь строк кредитування визначена у розмірі 2397,89 % річних, а орієнтовна загальна вартість кредиту — 36800,00 грн.
Відповідно до п. 2.1 договору кредит надається у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу — платіжної картки НОМЕР_4 . Згідно з п. 2.2 договору датою надання кредиту визначено 18 листопада 2024 року або 19 листопада 2024 року, а за п. 2.4 договору кредит вважається наданим у день перерахування товариством суми кредиту за реквізитами, визначеними у п. 2.1 договору.
У п. 3.1 договору зазначено, що проценти за договором є платою за користування кредитом. Нарахування процентів здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредитування, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та році, тобто за методом «факт/факт». До періоду розрахунку процентів включається день надання кредиту та день фактичного повернення кредиту.
Пунктом 4.1 договору передбачено, що повернення кредиту та сплата процентів, включно з кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюються згідно з графіком платежів.
З умов договору про відповідальність сторін вбачається, що у разі невиконання або неналежного виконання клієнтом грошових зобов`язань, тобто у разі порушення строків сплати процентів та/або повернення кредиту, договором передбачено сплату штрафу. У договорі наведено порядок обчислення штрафу: штраф за кожен факт порушення розраховується як 75 % від суми порушеного грошового зобов`язання.
Окремо у п. 6.4 договору зазначено, що штрафні санкції, тобто неустойка у виді штрафу, за договором нараховуються в момент сплати. Цим же пунктом передбачено, що у випадку встановлених законодавством України мораторіїв, заборон або обмежень на нарахування штрафних санкцій протягом періоду дії такого мораторію штрафні санкції не нараховуються та клієнтом не сплачуються, а їх нарахування відновлюється після скасування мораторіїв або обмежень.
Також у договорі визначено граничний розмір відповідальності за порушення грошових зобов`язань: якщо сума кредиту не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, загальна сума неустойки та інших платежів за порушення виконання грошових зобов`язань не може перевищувати подвійної суми кредиту; якщо сума кредиту перевищує розмір однієї мінімальної заробітної плати, загальна сума неустойки та інших платежів не може перевищувати половини суми кредиту. У будь-якому випадку граничний розмір сукупної суми неустойки та інших платежів обмежується сумою, визначеною відповідно до Закону України «Про споживче кредитування».
Договір, додаток № 1 до нього та інформаційне повідомлення містять відомості про їх підписання ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором 51697 18 листопада 2024 року о 11 год 22 хв 40 сек.
З додатка № 1 до договору вбачається, що графік платежів складено щодо клієнта ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , за договором № 5118607 від 18 листопада 2024 року та розраховано виходячи з припущення, що клієнт виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені договором.
З наданих позивачем Правил надання коштів та банківських металів у кредит ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» вбачається, що вони затверджені наказом директора товариства від 05 квітня 2024 року № 43-ОД та набрали чинності з 08 квітня 2024 року. Правила визначають порядок надання кредитів через вебсайт або мобільний застосунок «Credit7», поняття особистого кабінету, одноразового ідентифікатора, електронного повідомлення, а також загальний порядок реєстрації клієнта, подання заявки, електронної ідентифікації та укладення кредитного договору в електронній формі.
З паспорта споживчого кредиту вбачається, що до укладення договору відповідачці було надано інформацію про основні умови кредитування: кредитодавець — ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», кредитний посередник відсутній, сума кредиту — 8000,00 грн, строк кредитування — 360 днів, мета кредиту — споживчі особисті потреби, спосіб надання кредиту — безготівковим шляхом на рахунок, у тому числі за реквізитами платіжної картки.
У паспорті зазначено, що процентна ставка є фіксованою та становить 365,00 % річних або 1,00 % на день, загальні витрати за кредитом — 28800,00 грн, орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача — 36800,00 грн, реальна річна процентна ставка — 2397,89 % річних. Повернення кредиту передбачено 12 платежами з періодичністю кожні 30 днів: перші та проміжні платежі — по 2400,00 грн, останній платіж — 10400,00 грн, з яких 8000,00 грн тіло кредиту та 2400,00 грн проценти.
У розділі щодо наслідків прострочення зазначено, що пеня відсутня, процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту, не передбачена, інші платежі не передбачені. Водночас передбачено штраф у розмірі 75 % від суми невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов`язання на другий день кожного факту такого порушення, із обмеженням граничного розміру сукупної суми неустойки відповідно до Закону України «Про споживче кредитування».
Паспорт споживчого кредиту містить відомості про його підписання ОСОБА_1 18 листопада 2024 року о 11 год 21 хв 49 сек електронним підписом одноразовим ідентифікатором 15761, а також підтвердження отримання нею інформації про умови кредитування, орієнтовну загальну вартість кредиту та можливі наслідки невиконання зобов`язань.
З відповіді АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» від 21 квітня 2026 року № БТ/Е-15350 вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , банком було емітовано платіжну картку № НОМЕР_5 . Також банк повідомив, що 18 листопада 2024 року на зазначену платіжну картку було зараховано кошти у сумі 8000,00 грн. Водночас банк зазначив, що кошти зараховувались через платіжну систему, тому інформація щодо призначення платежу та рахунків відправників у банку відсутня.
З довідки ТОВ «ПЕЙТЕК» від 03 листопада 2025 року вбачається, що ТОВ «ПЕЙТЕК» є фінансовою установою, яка має право на надання платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку. У довідці зазначено, що між ТОВ «ПЕЙТЕК» та ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» укладено договір про надання платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку № НОМЕР_6 від 03 січня 2024 року.
Цією ж довідкою підтверджено успішне перерахування від ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» коштів у сумі 8000,00 грн на платіжну картку НОМЕР_5 . У довідці зазначено номер транзакції в системі ТОВ «ПЕЙТЕК» — d4809d1b-8a48-4736-8941-d1022ce565a4, номер транзакції в системі ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» — 51186071731921854, код авторизації — 831682, дата і час виконання платежу — 18 листопада 2024 року о 11 год 24 хв 17 сек, призначення платежу — зарахування на картку, ЕПЗ 4441114427922610.
З копії договору про організацію переказу грошових коштів № 210222-1 від 21 лютого 2022 року вбачається, що його укладено між ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА» та ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА». За умовами цього договору фінансова компанія організовує переказ коштів від клієнта на користь споживача з метою видачі кредитів на банківські картки споживачів, а клієнт зобов`язується приймати такі послуги та оплачувати їх вартість. При цьому договором визначено, що фінансова компанія не є стороною кредитного договору між кредитодавцем і споживачем, а надає послуги з організації переказу коштів.
З договору факторингу № 30/10/2025 від 30 жовтня 2025 року вбачається, що він укладений між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» як фактором та ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» як клієнтом.
За умовами договору ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» відступило ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, включаючи право вимоги основного боргу, процентів, пені за порушення грошових зобов`язань та інших платежів, передбачених кредитними договорами.
З витягу з реєстру боржників до договору факторингу вбачається, що до реєстру включена ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , за кредитним договором № 5118607. У реєстрі зазначено суму заборгованості за основним боргом — 7999,96 грн, за процентами — 18317,71 грн, за пенею/штрафами — 4000,00 грн, загальна сума заборгованості — 30317,67 грн.
З платіжної інструкції № 6433 від 31 жовтня 2025 року вбачається, що ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» сплатило ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» 4552371,37 грн з призначенням платежу: «Сплата за договором факторингу №30/10/2025 від 30.10.2025р., без ПДВ».
Також із повідомлення ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» від 31 жовтня 2025 року вбачається, що боржників було повідомлено про відступлення права вимоги новому кредитору — ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ», зокрема шляхом розміщення відповідної інформації в особистому кабінеті та направлення SMS-повідомлення. Щодо договору № 5118607 повідомлення було направлено на номер телефону НОМЕР_7 31 жовтня 2025 року о 11 год 53 хв.
З розрахунку заборгованості первісного кредитора вбачається, що станом на 30 жовтня 2025 року за договором № 5118607 від 18 листопада 2024 року заборгованість ОСОБА_1 становила 30317,67 грн, з яких: 7999,96 грн — тіло кредиту, 18317,71 грн — проценти за користування кредитом, 4000,00 грн — штрафні санкції.
З розрахунку заборгованості позивача вбачається, що після відступлення права вимоги ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» за період з 31 жовтня 2025 року по 13 листопада 2025 року додатково нарахувало проценти за користування кредитом у сумі 1120,00 грн, виходячи із залишку основного боргу 7999,96 грн та процентної ставки 1 % на день.
Таким чином, загальний розмір заявленої до стягнення заборгованості становить 31437,67 грн, з яких: 7999,96 грн — заборгованість за тілом кредиту, 19437,71 грн — заборгованість за процентами, 4000,00 грн — штрафні санкції.
Застосовані судом норми права, мотиви та висновки суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
За змістом ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених законом випадках.
Щодо доведеності факту укладення кредитного договору та дійсності правочину.
Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно зі ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій, у тому числі електронній, формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, або якщо воля сторін виражена за допомогою електронного чи іншого технічного засобу зв`язку; правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною.
Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
За змістом ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір є домовленістю двох або більше сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, оформленою в електронній формі. Електронний правочин може бути підписаний, зокрема, електронним підписом одноразовим ідентифікатором.
З наданого позивачем кредитного договору вбачається, що 18 листопада 2024 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 було укладено договір № 5118607 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Договір укладений в електронній формі за допомогою інформаційно-комунікаційної системи кредитодавця та підписаний відповідачкою електронним підписом одноразовим ідентифікатором.
У договорі зазначені персональні та ідентифікаційні дані відповідачки, номер платіжної картки, на яку мали бути перераховані кредитні кошти, сума кредиту, строк кредитування, процентна ставка, порядок повернення кредиту, порядок нарахування процентів та умови відповідальності за порушення зобов`язань. Паспорт споживчого кредиту також містить відомості про підписання його відповідачкою електронним підписом одноразовим ідентифікатором до укладення договору та підтвердження отримання нею інформації про умови кредитування.
Відповідачка у поданому відзиві не заперечує факт укладення кредитного договору, не посилається на використання її персональних даних чи електронного підпису іншою особою, не оспорює дійсність договору та фактично визнає позов у частині основного боргу і процентів.
За таких обставин суд вважає доведеним, що договір № 5118607 від 18 листопада 2024 року був укладений між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 у належній електронній формі, відповідав волевиявленню сторін, а тому створив для них цивільні права та обов`язки.
Щодо доведеності факту надання кредиту та обов`язку його повернення.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти.
Згідно з ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
За умовами договору № 5118607 відповідачці було надано кредит у розмірі 8000,00 грн строком на 360 днів, з 18 листопада 2024 року по 13 листопада 2025 року, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 1 % на день.
Факт перерахування кредитних коштів підтверджується не лише документами кредитодавця, а й відповіддю АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», згідно з якою на ім`я ОСОБА_1 була емітована платіжна картка № НОМЕР_5 , на яку 18 листопада 2024 року було зараховано кошти у сумі 8000,00 грн.
Крім того, довідкою ТОВ «ПЕЙТЕК» підтверджено успішне перерахування від ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» коштів у сумі 8000,00 грн на платіжну картку НОМЕР_5 із зазначенням номера транзакції, коду авторизації та часу виконання платежу — 18 листопада 2024 року о 11 год 24 хв 17 сек.
Відповідачка не надала доказів того, що вказана платіжна картка їй не належала, що кредитні кошти не були нею отримані або що вона повернула їх у більшому розмірі, ніж зазначено у розрахунку заборгованості.
Отже, суд вважає доведеним факт надання відповідачці кредитних коштів та виникнення у неї обов`язку повернути кредит і сплатити проценти за користування ним.
Щодо виконання зобов`язання та розміру заборгованості за тілом кредиту і процентами.
Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона — боржник — зобов`язана вчинити на користь другої сторони — кредитора — певну дію, зокрема сплатити гроші, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.
За змістом ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк.
Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами або законом, а розмір процентів встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконала його у строк, встановлений договором або законом.
З розрахунку заборгованості первісного кредитора вбачається, що станом на 30 жовтня 2025 року за договором № 5118607 від 18 листопада 2024 року заборгованість відповідачки становила 30317,67 грн, з яких: 7999,96 грн — тіло кредиту, 18317,71 грн — проценти за користування кредитом, 4000,00 грн — штрафні санкції.
Після відступлення права вимоги позивачем за період з 31 жовтня 2025 року по 13 листопада 2025 року додатково нараховано проценти за користування кредитом у сумі 1120,00 грн, виходячи із залишку основного боргу 7999,96 грн та процентної ставки 1 % на день.
Суд враховує, що договір укладений 18 листопада 2024 року, тобто після набрання чинності змінами, внесеними Законом України № 3498-IX, а тому при оцінці процентів необхідно перевірити відповідність договору обмеженню максимальної денної процентної ставки за споживчим кредитом.
За змістом ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1 %.
У спірному договорі процентна ставка визначена у розмірі 1 % на день, тобто не перевищує встановленого законом граничного розміру. Тому підстав для зменшення процентів із мотивів перевищення допустимої денної процентної ставки суд не встановив.
Також суд бере до уваги, що нарахування процентів здійснено в межах погодженого сторонами строку кредитування — до 13 листопада 2025 року. Отже, заявлені до стягнення проценти у сумі 19437,71 грн є платою за користування кредитом у межах строку кредитування, а не санкцією за прострочення, процентами за ст. 625 ЦК України чи іншим видом відповідальності.
Відповідачка розрахунок заборгованості в частині основного боргу та процентів не спростувала, контррозрахунку не подала, доказів повного погашення заборгованості не надала, а у відзиві фактично визнала вимоги у цій частині.
За таких обставин суд дійшов висновку, що вимоги про стягнення 7999,96 грн заборгованості за тілом кредиту та 19437,71 грн заборгованості за процентами є доведеними, обґрунтованими і підлягають задоволенню.
Щодо переходу права вимоги до позивача.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином.
Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
За змістом ст. 517 ЦК України первісний кредитор повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.
Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу одна сторона передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони за плату, а друга сторона відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи.
З договору факторингу № 30/10/2025 від 30 жовтня 2025 року вбачається, що ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» відступило ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами. З витягу з реєстру боржників вбачається, що до нього включено ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , за кредитним договором № 5118607.
Оплата за договором факторингу підтверджується платіжною інструкцією № 6433 від 31 жовтня 2025 року, а повідомленням ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» від 31 жовтня 2025 року підтверджується направлення боржникам інформації про відступлення права вимоги новому кредитору.
Суд встановив збіг реквізитів відповідачки, номера кредитного договору та складу заборгованості у кредитному договорі, розрахунку заборгованості, договорі факторингу та витягу з реєстру боржників.
Тому суд вважає доведеним, що ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за договором № 5118607 від 18 листопада 2024 року в обсязі прав, які належали первісному кредитору на момент відступлення.
Щодо вимоги про стягнення штрафних санкцій.
Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою, штрафом, пенею є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.
Згідно зі ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання, однак кредитор не має права на неустойку, якщо боржник не відповідає за порушення зобов`язання.
Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
З умов кредитного договору та паспорта споживчого кредиту вбачається, що пеня за договором не передбачена, процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту, не передбачена, інші платежі не передбачені. Водночас договором передбачено штраф у розмірі 75 % від суми невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов`язання на другий день кожного факту такого порушення.
Отже, заявлені позивачем 4000,00 грн за своєю правовою природою є неустойкою у виді штрафу, нарахованою саме за прострочення виконання відповідачкою грошового зобов`язання за кредитним договором.
Позивач у відповіді на відзив посилався на те, що після внесення змін Законом України № 3498-IX обмеження щодо звільнення споживача від сплати неустойки за договором споживчого кредиту не поширюється на договори, укладені після 24 січня 2024 року, а тому спірний договір від 18 листопада 2024 року не охоплюється пунктом 6 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування».
Суд погоджується з тим, що пункт 6 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» у чинній редакції не поширюється на спірний договір, оскільки він укладений після визначеного цим пунктом періоду.
Разом з тим наведене не усуває дії окремої норми пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, яка регулює наслідки прострочення виконання грошових зобов`язань за кредитними договорами у період дії воєнного або надзвичайного стану.
Згідно з пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит або позику банком чи іншим кредитодавцем, позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця неустойки, штрафу, пені за таке прострочення. Також передбачено, що неустойка, штраф, пеня та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання таких договорів, підлягають списанню кредитодавцем.
Верховний Суд у постанові від 18 жовтня 2023 року у справі № 706/68/23 дійшов висновку, що дія пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України поширюється на кредитні договори.
Також у постанові від 31 січня 2024 року у справі № 183/7850/22 Верховний Суд зазначив, що пункт 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлює спеціальні правові наслідки прострочення виконання грошових зобов`язань за кредитними та позиковими договорами у період дії воєнного або надзвичайного стану, а саме звільнення позичальника від відповідальності, визначеної ст. 625 ЦК України, та від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки, штрафу, пені за таке прострочення.
Суд враховує, що штрафні санкції у сумі 4000,00 грн нараховані після 24 лютого 2022 року, у період дії воєнного стану, та безпосередньо пов`язані з простроченням виконання відповідачкою грошового зобов`язання за кредитним договором.
За таких обставин, незалежно від того, що пункт 6 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» не поширюється на спірний договір, до вимоги про стягнення штрафу підлягає застосуванню пункт 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.
Тому позовна вимога про стягнення 4000,00 грн штрафних санкцій не підлягає задоволенню.
Висновок суду за результатами розгляду справи.
Суд дійшов висновку, що позивач довів факт укладення кредитного договору, факт надання відповідачці кредитних коштів, наявність у відповідачки невиконаного грошового зобов`язання, а також перехід до позивача права вимоги за цим договором.
Водночас позивач не має права на стягнення штрафних санкцій у сумі 4000,00 грн, оскільки вони є неустойкою за прострочення виконання грошового зобов`язання за кредитним договором, нарахованою у період дії воєнного стану, а тому підпадають під дію пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.
Отже, позов слід задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» заборгованість у розмірі 27437,67 грн, з яких: 7999,96 грн — заборгованість за тілом кредиту, 19437,71 грн — заборгованість за процентами. У задоволенні позовних вимог про стягнення 4000,00 грн штрафних санкцій слід відмовити.
Судові витрати.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи, до яких належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
За змістом ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем заявлено до стягнення 31437,67 грн. За результатами розгляду справи суд дійшов висновку про стягнення з відповідачки 27437,67 грн, що становить 87,28 % від заявлених позовних вимог.
При поданні позовної заяви позивач сплатив судовий збір у розмірі 2662,40 грн. З огляду на часткове задоволення позову, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 2323,65 грн.
Щодо витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає таке.
Позивач просив стягнути з відповідачки витрати на професійну правничу допомогу. На підтвердження понесення таких витрат позивач надав договір про надання правової допомоги № 10/12-2024 від 10 грудня 2024 року, ордер адвоката Столітнього М.М., копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, рахунок на оплату та акт прийому-передачі виконаних робіт.
З акта прийому-передачі виконаних робіт та рахунку вбачається, що адвокатом зазначено надання правничої допомоги загальним обсягом 12 годин на суму 10000,00 грн, зокрема консультації, аналіз документів і судової практики, підготовка правової позиції, складання позовної заяви, оформлення додатків, складання процесуальних документів та представництво інтересів клієнта у суді.
Водночас представник відповідачки подала клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, у якому просила зменшити їх розмір до 1000,00 грн, посилаючись на неспівмірність заявлених витрат зі складністю справи, обсягом виконаних робіт, часом, витраченим адвокатом, та ціною позову.
Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом, обсягом наданих послуг, ціною позову та значенням справи для сторони. За ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання цих вимог суд, за клопотанням іншої сторони, може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Суд враховує, що ця справа є малозначною, розглядалась у порядку спрощеного позовного провадження, не вимагала участі представника позивача в судових засіданнях, а спірні правовідносини є типовими для позивача як фінансової компанії. Позовна заява та додані до неї документи мають стандартний характер для цієї категорії спорів. Водночас справа не була повністю безспірною, оскільки відповідачка подала відзив, позов визнала лише частково, а представником позивача було подано відповідь на відзив.
Оцінюючи реальність, необхідність і розумність заявлених витрат, суд також враховує, що частина зазначених в акті послуг має внутрішній організаційний характер або фактично дублює інші види правничої допомоги, зокрема усна консультація, письмовий консультаційний висновок, підготовка декількох позицій та узгодження позиції з клієнтом. Окремо зазначені витрати на представництво інтересів у судових засіданнях не можуть бути відшкодовані у повному заявленому розмірі, оскільки сторони в судове засідання не з`являлися, а справа розглянута за наявними письмовими матеріалами.
З огляду на складність справи, обсяг фактично виконаної адвокатом роботи, ціну позову, часткове задоволення позову та подане відповідачкою клопотання про зменшення витрат, суд вважає, що розумним і співмірним розміром витрат позивача на професійну правничу допомогу у цій справі є 3000,00 грн.
Оскільки позов задоволено частково — у розмірі 87,28 % від заявлених вимог, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню 2618,29 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Таким чином, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» підлягають стягненню судові витрати у загальному розмірі 4941,94 грн, з яких: 2323,65 грн — судовий збір, 2618,29 грн — витрати на професійну правничу допомогу.
Керуючись ст. 4, 12, 13, 76-81, 89, 133, 137, 141, 263-265, 273, 274-279 ЦПК України, ст. 11, 202, 204, 205, 207, 509, 512, 514, 516, 517, 525, 526, 530, 536, 549, 550, 610, 611, 612, 625, 626-629, 1054, 1077 ЦК України, Законом України «Про електронну комерцію», Законом України «Про споживче кредитування», суд, —
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» заборгованість за договором № 5118607 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 18 листопада 2024 року у розмірі 27437 гривень 67 копійок, з яких:
-7999 гривень 96 копійок — заборгованість за тілом кредиту;
-19437 гривень 71 копійка — заборгованість за процентами.
У задоволенні позовних вимог про стягнення 4000 гривень 00 копійок штрафних санкцій відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» судові витрати у загальному розмірі 4941 гривня 94 копійки, з яких:
-2323 гривні 65 копійок — судовий збір;
-2618 гривень 29 копійок — витрати на професійну правничу допомогу.
У решті вимог про розподіл судових витрат відмовити.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або якщо справу розглянуто без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Інформація про учасників справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ», код ЄДРПОУ 44559822, місцезнаходження: Україна, 03045, м. Київ, вул. Набережно-Корчуватська, буд. 27, приміщення 2.
Представник позивача: адвокат Столітній Михайло Миколайович, РНОКПП НОМЕР_8 , адреса: АДРЕСА_1 .
Відповідачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .
Представник відповідачки: адвокат Свередюк Юлія Анатоліївна, РНОКПП НОМЕР_9 , адреса: Волинська область, м. Нововолинськ, вул. Героїв ЗСУ, 6.

Суддя Ігор Вітер