ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Володимира Винниченка 1, м. Дніпро, 49027
E-mail: inbox@dp.arbitr.gov.ua, тел. (056) 377-18-49, fax (056) 377-38-63

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.07.2026 | м. Дніпро | Справа № 904/7180/25

Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Панна С.П., при секретарі судового засідання Козуниці К.Е., розглянувши матеріали справи
за позовом Марганецької міської ради, 53407, Дніпропетровська обл., м. Марганець, вул. Єдності, буд. 29-А, код ЄДРПОУ 35055650
до відповідача-1: Приватного підприємства «Виробниче інвестиційне підприємство «УКРСІЧІНВЕСТКОРПОРЕЙШН», 49020, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Січеславська Набережна, буд. 8, кв. 13, код ЄДРПОУ 33116449
відповідача-2: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 
про зобов`язання вчинити певні дії

Представники сторін:
від позивача: Сідельникова Олена Леонідівна, ордер №1188765 від 17.12.2025р.
від відповідача-1: не з`явився
від відповідача-2: не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

Марганецька міська рада звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Приватного підприємства "Виробниче інвестиційне підприємство "УКРСІЧІНВЕСТКОРПОРЕЙШН" та ОСОБА_1 , в якій просить суд:
- визнати недійсним правочин, оформлений Актом приймання-передачі нерухомого майна у власність співвласнику Приватного підприємства "Виробниче інвестиційне підприємство "УКРСІЧІНВЕСТКОРПОРЕЙШН" від 19.02.2025, укладений між директором Приватного підприємства «Виробниче інвестиційне підприємство "УКРСІЧІНВЕСТКОРПОРЕЙШН" Мироненко Анною Миколаївною та фізичною особою ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Мазур Я.В., зареєстрований в реєстрі за №997 та № 998;
- застосувати наслідки недійсності правочину - Акту приймання-передачі нерухомого майна у власність співвласнику Приватного підприємства "Виробниче інвестиційне підприємство "УКРСІЧІНВЕСТКОРПОРЕЙШН" від 19.02.2025, укладений між директором Приватного підприємства "Виробниче інвестиційне підприємство "УКРСІЧІНВЕСТКОРПОРЕЙШН" Мироненко Анною Миколаївною та фізичною особою ОСОБА_1 , зареєстрований в реєстрі за № 997 та № 998, а саме: скасувати рішення приватного нотаріуса Мазур Яни Володимирівни, Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області (індексний номер 77460071 від 25.02.2025) про державну реєстрацію прав та їх щодо нерухомого майна – 3/4 частин - будівлі контори управління (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 74228112113), що розташоване за адресою АДРЕСА_2 .
Ухвалою суду від 30.12.2025р. позовну заяву залишено без руху.
До суду через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків.
Ухвалою суду від 31.03.2026р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 10.04.2026 о 09:30год.
В судове засідання з`явився представник позивача, представники відповідачів не з`явились.
Ухвалою суду від 10.04.2026р. відкладено підготовче засідання по справі на 06.05.2026р. о 11:00год.
15.04.2026р. до суду через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшло клопотання про витребування доказів.
15.04.2026р. до суду через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшло клопотання про залучення приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Мазур Яни Володимирівни у статусі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.
27.04.2026р. через канцелярію суду від відповідача-1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому стверджує, що акт від 19.02.2025 є результатом законної та прозорої процедури виходу власника зі складу підприємства. Відповідач 2 ( ОСОБА_1 ) набув корпоративні права у розмірі 98,5% статутного капіталу Приватного підприємства «Виробниче інвестиційне підприємство «УКРСІЧІНВЕСТКОРПОРЕЙШН» У спадщину (свідоцтво від 07.10.2021). Оскільки діяльність приватних підприємств детально не врегульована, до цих правовідносин застосовуються норми ЗУ «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» (згідно з постановою ВС у справі № 907/167/17). Реалізуючи своє право, нормами ЗУ «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» (що застосовується за аналогією) та Статутом, Відповідач 2 ініціював процедуру виходу зі складу власників. 24.01.2025 була складена та нотаріально засвідчена відповідна Заява (реєстр № 270), у якій учасник не лише повідомив про свій вихід, а й скористався статутним правом (п. 8.1 Статуту) просити про повернення свого внеску у натуральній формі - шляхом передачі частки нежитлової будівлі. Завершальним етапом процедури став Акт приймання-передачі нерухомого майна. Цей документ був укладений на виконання раніше прийнятих корпоративних рішень. Підписи сторін на Акті були засвідчені нотаріально, що підтверджує вільне волевиявлення сторін та законність дій директора Приватного підприємства «Виробниче інвестиційне підприємство «УКРСІЧІНВЕСТКОРПОРЕЙШН». Одразу після набуття права власності Відповідач 2 розпорядився майном у спосіб, що виключає ознаки його фіктивного «приховування». Вже 20.02.2025 майно було передано Благодійному фонду для реалізації суспільно корисних цілей. Крім того звертає увагу, що Відповідач 1 є діючою юридичною особою, яка веде господарську діяльність та не перебуває у процесі банкрутства. Зокрема, між Відповідачем 1 (Зберігач) та ТОВ «КРИВОРУДСЬКИЙ ЗАВОД» (Клієнт) було укладено Договір відповідального зберігання правом користування №17 від 01.01.2023. Згідно з умовами цього Договору та Акта прийому-передачі товарів, Відповідач 1 прийняв на зберігання майно (цеглу М-100 у кількості 100 000 шт.).
27.04.2026р. через канцелярію суду від відповідача-2 надійшов відзив на позовну заяву, де вказує, що процедура передачі майна Відповідачу 2 була не випадковим актом відчуження, а логічним завершенням законного процесу реалізації корпоративних прав, набутих у спадщину ще у 2021 році. Весь процес - від подання нотаріальної заяви про вихід до підписання Акта приймання-передачі — відбувався у суворій відповідності до Статуту підприємства та норм чинного законодавства. Правочин мав на меті створення реальних правових наслідків, що підтверджується подальшою долею майна. Передача приміщення для потреб благодійності та розміщення дитячих спортивних секцій (зокрема Федерації боксу) свідчить про виключну добросовісність Відповідача 2 та спрямованість його дій на досягнення суспільно корисної мети, а не на приховування активів. Твердження Позивача про штучне створення неплатоспроможності Приватне підприємство «Виробниче інвестиційне підприємство «УКРСІЧІНВЕСТКОРПОРЕЙШН» спростовується наявністю у підприємства інших активів, зокрема дебіторської заборгованості за договорами відповідального зберігання. Це підтверджує, що права Позивача як кредитора не були порушені самим фактом виходу Відповідача 2 зі складу учасників.
05.05.2026р. до суду через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якому звертає увагу на те, що на підставі акта приймання-передачі від 19.02.2025, з активів ПП «ВІП «УКРСІЧІНВЕСТКОРПОРЕЙШН» було виведено нерухоме майно, а саме частки будівлі контори управління, розташованої на земельній ділянці з кадастровим номером 1211300000:01:017:0257, загальною площею 0,1517 га, на користь ОСОБА_1 , який на момент вчинення зазначеної дії був виведений зі складу засновників ПП «ВІП «УКРСІЧІНВЕСТКОРПОРЕЙШН». Будь-який правочин, укладений боржником у період існування у нього зобов`язання перед кредитором, внаслідок якого боржник втрачає платоспроможність, має ознаки фраудаторного. Такий правочин підлягає сумніву щодо його добросовісності й може бути кваліфікований як укладений на шкоду кредиторам. Цей підхід неодноразово підтверджений Верховним Судом у постановах від 28.11.2019 (справа № 910/8357/18), від 03.03.2020 (справи № 910/7976/17, № 904/7905/16, № 916/3600/15), від 26.05.2020 (справа № 922/3796/16), від 04.08.2020 (справа № 04/14-10/5026/2337/2011), від 17.09.2020 (справа № 904/4262/17), від 22.04.2021 (справа № 908/794/19(905/1646/17)), від 28.07.2022 (справа № 902/1023/19(902/1243/20)). У документі акта приймання-передачі від 19.02.2025 відсутні будь-які формулювання про передання нерухомого майна в рахунок вартості частки учасника товариства, однак фактично із активів товариства виведено 98,5 % частки у статутному капіталі еквівалентного розміру внеску 400 000,00 грн. із сукупного капіталу в розмірі 406 310,00 грн. Передача майна Благодійному фонду вже наступного дня — 20.02.2025, після укладення спірного Акта приймання-передачі від 19.02.2025, так само як і наявність у ПП «ВІП «УКРСІЧІНВЕСТКОРПОРЕЙШН» із 2023 року нібито оборотного активу (дебіторської заборгованості), є додатковим підтвердженням, а не спростуванням фраудаторності первісного правочину.
06.05.2026р. до суду через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшла заява про проведення судового засідання без представника позивача.
У судове засідання представники сторін не з`явились.
Ухвалою суду від 06.05.2026р. відкладено підготовче засідання по справі на 20.05.2026р. о 11:30год.
У судове засідання представники сторін не з`явились.
Ухвалою суду від 20.05.2026р. відкладено підготовче засідання по справі на 17.06.2026р. о 12:00год.
У судове засідання представники сторін не з`явились.
Ухвалою суду від 17.06.2026р. відкладено підготовче засідання по справі на 01.07.2026р. о 14:30год.
У судове засідання представники сторін не з`явились.
Ухвалою суду від 01.07.2026р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 15.07.2026 о 14:30год.
В судове засідання з`явився представник позивача, представники відповідачів не з`явились.
Ухвалою суду від 15.07.2026р. відкладено розгляд справи по суті на 21.07.2026р. о 14:45год.
20.07.2026р. до суду через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшли письмові пояснення.
В судове засідання з`явився представник позивача, представники відповідачів не з`явились. Оголошено вступну та резолютивну частини рішення.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2024 року до Господарського суду Дніпропетровської області надійшла за підсудністю справа №908/1887/24 за позовом Марганецької міської ради до Приватного підприємства "Виробниче інвестиційне підприємство "УКРСІЧІНВЕСТКОРПОРЕЙШН" (далі - відповідач) про стягнення 286.161,29 грн заборгованості за фактичне користування земельною ділянкою кадастровий номер 1211300000:01:017:0257 у період з 01.01.2020 до 31.12.2022 та за період з 01.01.2024 до 30.06.2024.
Законодавчі вимоги щодо застосування преюдиції у господарському процесі передбачені ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якою обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.
Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, адже їх істину вже встановлено у рішенні чи вироку, і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. Вказану правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 23.05.2018 по справі №910/9823/17.
Не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо.
Преюдиціальне значення у справі надається обставинам, встановленим судовими рішеннями, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно ті обставини, які безпосередньо досліджувались і встановлювались судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення. Преюдиціальні факти відрізняються від оцінки іншим судом обставин справи. Вказану правову позицію викладено у постанові від 03.07.2018 Великої палати Верховного Суду по справі №917/1345/17.
Так рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.01.2025 позовні вимоги задоволено частково, вирішено стягнути з Приватного підприємства "Виробниче інвестиційне підприємство "УКРСІЧІНВЕСТКОРПОРЕЙШН" (49020, Дніпропетровська область, місто Дніпро, вул. Січеславська Набережна, будинок 8, квартира 13; ідентифікаційний код 33116449) на користь Марганецької міської ради (53407, Дніпропетровська область, місто Марганець, ВУЛИЦЯ ЄДНОСТІ, будинок 29-А; ідентифікаційний код 35055650) 121.116,37 грн (сто двадцять одну тисячу сто шістнадцять грн 37 к.) безпідставно набутих грошових коштів та 1.453,39 грн (одну тисячу чотириста п`ятдесят три грн 39 к.) судового збору.
У зазначені справі суд встановив, що рішенням Марганецької міської ради від 20.02.2014 №1576-50/VI розірвано договір оренди земельної ділянки з фізичною особою-підприємцем та вилучено земельну ділянку загальною площею 0,1517 га із користування на умовах оренди по вулиці 40 років Жовтня, будинок 12а (тобто спірна земельна ділянка), у зв`язку з переходом права власності на частини двоповерхової нежитлової будівлі (на підставі свідоцтва про власність нерухомого майна від 05.06.2013) до відповідача у справі. 
Згідно з актом обстеження земельної ділянки, за адресою: місто Марганець, вулиця Кленова, №12-а від 20.06.2024 при комісійному обстеженні земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: місто Марганець, вулиця Кленова, №12-а, кадастровий номер 1211300000:01:017:0257 площею 0,1517 га встановлено, що на даній земельній ділянці розташована двоповерхова нежитлова будівля, яка належить відповідачу (номер запису про право власності 1181620, дата державної реєстрації 05.06.2013).
Дослідивши наявні у справі докази, суд з`ясував, що на земельній ділянці з кадастровим номером 1211300000:01:017:0257, державна реєстрації якої проведена 06.04.2010 і площа якої становить 0,1517 га розташована двоповерхова нежитлова будівля, яка належить відповідачу (номер запису про право власності 1181620, дата державної реєстрації 05.06.2013).
Доказів існування правової підстави для користування вказаною земельною ділянкою відповідач суду не надав, не надав відповідач суду і доказів сплати за користування спірною земельною ділянкою.
Крім цього, доказів існування чинного договору оренди спірної земельної ділянки до справи не долучено та про його укладання не повідомлено, тому обґрунтованим є висновок, що договір оренди спірної земельної ділянки між сторонами у спірний період (з 01.01.2020 до 30.06.2024) укладений не був.
Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач у період з 01.01.2020 до 31.12.2022 та у період з 01.01.2024 до 30.06.2024 користувався спірною земельною ділянкою без достатньої правової підстави та за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування ділянкою у відповідний період.
Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.01.2025 набрало законної сили 14.02.2025, відповідачем не оскаржувалось. 
17.02.2025 видано наказ у справі № 908/1887/24 про примусове виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.01.2025, яке набрало законної сили 14.02.2025.
У подальшому зазначений судовий наказ передано на виконання приватному виконавцю виконавчого округу Дніпропетровської області Селезньову Максиму Олександровичу. 
12.03.2025. приватним виконаце відкрито виконавче провадження №77485985 про стягнення з Приватного підприємства «Виробниче інвестиційне підприємство «УКРСІЧІНВЕСТКОРПОРЕЙШН» на користь Марганецької міської ради безпідставно набутих коштів та судового збору у загальному розмірі 122 569,76грн. (а.с.23).
Як стало відомо Позивачу, 23.01.2025 та 27.01.2025, тобто до набрання рішенням законної сили, до ЄДР були внесені зміни щодо складу засновників ПП «Виробниче інвестиційне підприємство «УКРСІЧІНВЕСТКОРПОРЕЙШН», а саме додано ОСОБА_2 до кінцевих бенефіціарів, видалено ОСОБА_1 зі складу засновників та кінцевого бенефіціара.
Крім того, 20.02.2025р. власником нежитлової будівлі 3/4 частин – будівлі контори управління, що розташоване на земельній ділянці з кадастровим номером 1211300000:01:017:0257 загальною площею 0.1517 га є ОСОБА_1 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (а.с.36). 
Згідно з актом приймання-передачі нерухомого майна у власність співвласнику приватного підприємства «Виробниче інвестиційне підприємство «УКРСІЧІНВЕСТКОРПОРЕЙШН» від 19.02.2025, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Мазур Я.В., зареєстрованого в реєстрі за №997 №998, нерухоме майно (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 74228112113), за адресою АДРЕСА_2 , було передано у власність ОСОБА_1 .
Отже, на думку позивача, відчуження відбулося на підставі Акта приймання-передачі від 19.02.2025, однак зі змісту цього акта не вбачається жодних конкретних підстав для передання майна. У документі також відсутні будь-які формулювання про передання нерухомого майна в рахунок вартості частки учасника товариства.
Таким чином, ще до моменту набрання рішенням суду законної сили та пред`явлення наказу до примусового виконання, засновниками ПП «Виробниче інвестиційне підприємство «УКРСІЧІНВЕСТКОРПОРЕЙШН» (діючим - ОСОБА_3 та колишнім учасником ОСОБА_1 ), було здійснено зміни до складу учасників підприємства, та відчуження нерухомого майна, з очевидною метою ухиляння від виконання рішення суду.
Позивач стверджує, що Відповідачі ПП «Виробниче інвестиційне підприємство «УКРСІЧІНВЕСТКОРПОРЕЙШН», в особі директора ОСОБА_2 та ОСОБА_1 достеменно знали про розгляд справи, що підтверджується рішенням суду. 08.01.2025 від представника відповідача ОСОБА_4 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки вона тільки 07.01.2025 уклала з відповідачем договір надання правничої допомоги та має намір ознайомитися із матеріалами справи. Вказане клопотання судом було задоволено, однак після цього ані в судові засідання, ані відзив на позовну заяву подані не були.
Оскільки згідно з рішенням Господарського суду Дніпропетровської області у справі № 908/1887/24 від 23.01.2025 та наказу № 908/1887/24 від 17.02.2025, Приватне підприємство «Виробниче інвестиційне підприємство «УКРСІЧІНВЕСТКОРПОРЕЙШН» має заборгованість перед Марганецькою міською радою, що складається з безпідставно набутих коштів під час фактичного користування земельною ділянкою кадастровий номер 1211300000:01:017:0257 у з 01.01.2024 до 30.06.2024, то під час укладення правочину 19.02.2025 сторони діяли недобросовісно та нерозумно, оскільки позбавили Приватне підприємство «Виробниче інвестиційне підприємство «УКРСІЧІНВЕСТКОРПОРЕЙШН» об`єкта нерухомого майна, який міг бути джерелом виконання зобов`язань підприємства на користь стягувача Марганецької міської ради, не отримавши натомість жодної компенсації.
З урахуванням вищевикладених обставин позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, якою просить визнати недійсним правочин, оформлений Актом приймання-передачі нерухомого майна у власність співвласнику Приватного підприємства «Виробниче інвестиційне підприємство «УКРСІЧІНВЕСТКОРПОРЕЙШН» від 19.02.2025, укладений між директором Приватного підприємства «Виробниче інвестиційне підприємство «УКРСІЧІНВЕСТКОРПОРЕЙШН» ОСОБА_3 та фізичною особою ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Мазур Я.В., зареєстрований в реєстрі за № 997 та № 998, а також застосувати наслідки недійсності правочину - Акту приймання-передачі нерухомого майна у власність співвласнику Приватного підприємства «Виробниче інвестиційне підприємство «УКРСІЧІНВЕСТКОРПОРЕЙШН» від 19.02.2025, укладений між директором Приватного підприємства «Виробниче інвестиційне підприємство «УКРСІЧІНВЕСТКОРПОРЕЙШН» Мироненко Анною Миколаївною та фізичною особою ОСОБА_1 , зареєстрований в реєстрі за № 997 та № 998, а саме: скасувати рішення приватного нотаріуса Мазур Яни Володимирівни, Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області (індексний номер 77460071 від 25.02.2025) про державну реєстрацію прав та їх щодо нерухомого майна – 3/4 частин – будівлі контори управління (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 74228112113), що розташоване за адресою АДРЕСА_2 .
Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). 
При цьому правом оспорювати правочин ЦК України наділяє не лише сторону (сторони) правочину, але й інших осіб, що не є сторонами правочину, визначаючи їх статус як «заінтересовані особи» (статті 215, 216 ЦК України).
Для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Таке розуміння визнання правочину недійсним як способу захисту є усталеним у судовій практиці, що підтверджується висновками, які містяться у постановах Верховного Суду України від 17.06.2020 у справі №910/12712/19, від 20.01.2021 у справі №910/8992/19 (910/20867/17), від 16.03.2021 у справі №910/3356/20, від 18.03.2021 у справі №916/325/20, від 19.02.2021 у справі №904/2979/20 тощо.
Як встановлено матеріалами справи, згідно з рішенням Господарського суду Дніпропетровської області у справі № 908/1887/24 від 23.01.2025 та наказу № 908/1887/24 від 17.02.2025, Приватне підприємство «Виробниче інвестиційне підприємство «УКРСІЧІНВЕСТКОРПОРЕЙШН» має заборгованість перед Марганецькою міською радою, що складається з безпідставно набутих коштів під час фактичного користування земельною ділянкою кадастровий номер 1211300000:01:017:0257 у з 01.01.2024 до 30.06.2024. 
Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осібпідприємців та громадських формувань від 14.08.2025 за кодом 197655961632, ПП «ВІП «УКРСІЧІНВЕСТКОРПОРЕЙШН» зареєстроване з 16.08.2004. Статутний капітал підприємства на дату формування Витягу складав 406310,00 грн. З яких, ОСОБА_2 мала розмір частки – 6310,00 грн., ОСОБА_1 мав розмір частки – 400 000,00 грн. Кінцевий бенефіцірний власний юридичної особи – ОСОБА_1 , який має прямий вирішальний вплив.
23.01.2025р. відбулась державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу, а саме зміна складу засновників (учасників) або зміна відомостей про засновників (учасників) про юридичну особу.
27.01.2025р. внесено зміни до відомостей про юридичну особу, а саме: зміна кінцевого бенефіціарного власника або зміна відомостей про кінцевого бенефіціарного власника. Зміна розміру статутного (складеного) капіталу (пайового фонду) юридичної особи. Зміна складу засновників (учасників) або зміна відомостей про засновників (учасників) юридичної особи. Зміна структури власності. Зміна установчих документів.
Відповідно до Витягу з ЄДР станом 24.11.2025, єдиним власником та кінцевим бенефіціаром є ОСОБА_2 . Розмір статутного капіталу складає 6310,00 грн.
В подальшому, на підставі Акта приймання-передачі від 19.02.2025 ПП «ВІП «УКРСІЧІНВЕСТКОРПОРЕЙШН» передало у власність ОСОБА_1 3/4 частин – будівлі контори управління (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 74228112113), за адресою Дніпропетровська область, м. Марганець, вул. Кленова, 12-а.
Отже, протягом строку апеляційного оскарження у справі №908/1887/24, відповідач відчужив майно, на яке могло бути звернено стягнення з метою виконання рішення суду. З інформації, наявної в автоматизованій системі виконавчого провадження (далі – АСВП), у Боржника відсутнє інше майно, транспортні засоби, інформація про рахунки у банках також відсутня.
Велика Палата Верховного Суду у справі №916/379/23 зауважує, що залежно від установлених судами обставин конкретної справи документ, який сторони справи іменують як «акт приймання-передачі», може як підтверджувати певні факти та бути документом первинного бухгалтерського обліку, так і мати ознаки правочину, тобто бути спрямованим на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. 
Встановлення правової природи акта приймання-передачі - це питання дослідження як його змісту, так і інших доказів, наявних у матеріалах справи. Висновок із цього приводу в разі його необхідності для вирішення справи повинен робити суд у межах кожної окремої справи. 
Таким чином, суд досліджує акт у кожному конкретному випадку та надає йому оцінку залежно від того, чи підтверджує він волевиявлення сторін, а також чи створює він юридичні наслідки.
За ч. 1 ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. 
Згідно ч. 6 ст. 13 ЦК України у разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п`ятою цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом. 
Статтею 202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. 
За ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
За змістом статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Підставою для визнання недійсним спірного договору є недотримання його сторонами вимог статей 3, 16, 203 та 215 Цивільного кодексу України.
Відповідно ст. ст. 328, 329 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. 
Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 03.07.2019 у справі № 369/11268/16-ц, не виключається можливість визнання недійсним договору, спрямованого на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (п. 6 ст. 3 ЦК України) та принципу недопустимості зловживання правом (ч. 3 ст. 13 ЦК України). 
Таким чином, договір, укладений з метою уникнення виконання зобов`язання або сплати боргу, є проявом зловживання правом на укладення правочинів та розпорядження майном, оскільки унеможливлює задоволення вимог кредитора й завдає йому шкоди. Велика Палата у зазначеній постанові наголосила, що кредитор має право звернутися до суду з позовом про визнання такого договору недійсним як спрямованого на ухилення від звернення стягнення, посилаючись на загальні засади цивільного законодавства та принцип недопустимості зловживання правом, а також на спеціальні норми щодо недійсності правочинів.
Велика палата Верховного суду в постанові від 07.09.2022р. по справі №910/16579/20 зауважила, що будь-який правочин, учинений боржником у період настання в нього зобов`язання з погашення заборгованості перед кредитором, має ставитися під сумнів у частині його добросовісності і набуває ознак фраудаторного правочину, якщо буде встановлено недобросовісну поведінку сторін правочину.
Велика палата Верховного суду вказала, що фраудаторні правочини у цивілістичній доктрині - це правочини, які вчиняються сторонами з порушенням принципів доброчесності та з метою приховування боржником своїх активів від звернення на них стягнення окремими кредиторами за зобов`язаннями боржника, завдаючи тим самим шкоди цьому кредитору.
У ЦК України немає окремого визначення фраудаторних правочинів, їх ідентифікація досягається через застосування принципів (загальних засад) цивільного законодавства та меж здійснення цивільних прав. Спільною ознакою таких правочинів є вчинення сторонами дій з виведення майна боржника на третіх осіб з метою унеможливлення виконання боржником своїх зобов`язань перед кредиторами та з порушенням принципу добросовісності поведінки сторони у цивільних правовідносинах.
Добросовісність є однією з основоположних засад цивільного законодавства та імперативним принципом щодо дій усіх учасників цивільних правовідносин (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). Добросовісність - це відповідність дій учасників цивільних правовідносин певному стандарту поведінки, який характеризується чесністю, відкритістю, повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Тобто цивільний оборот ґрунтується на презумпції добросовісності та чесності учасників цивільних відносин, які вправі розраховувати саме на таку поведінку інших учасників, що відповідатиме зазначеним критеріям та уявленням про честь і совість.
Частиною третьою статті 13 ЦК України визначено, що не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.
Зловживання правом і використання приватноправового інструментарію всупереч його призначенню проявляється у тому, що: 1) особа (особи) "використовувала / використовували право на зло"; 2) наявні негативні наслідки (різного прояву) для інших осіб (негативні наслідки є певним станом, у який потрапляють інші суб`єкти, чиї права безпосередньо пов`язані з правами особи, яка ними зловживає; цей стан не задовольняє інших суб`єктів; для здійснення ними своїх прав не вистачає певних фактів та/або умов; настання цих фактів / умов безпосередньо залежить від дій іншої особи; інша особа може перебувати у конкретних правовідносинах з цими особами, які "потерпають" від зловживання нею правом, або не перебувають); 3) враховується правовий статус особи / осіб (особа перебуває у правовідносинах і як їх учасник має уявлення не лише про обсяг своїх прав, а й про обсяг прав інших учасників цих правовідносин і порядок їх набуття та здійснення; особа не вперше перебуває у цих правовідносинах, або ці правовідносини є тривалими, або вона є учасником й інших аналогічних правовідносин) (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 11 листопада 2021 року у справі № 910/8482/18 (910/4866/21), пункти 76.3, 76.5).
Велика Палата Верховного Суду наголошує на тому, що правочини, які вчиняються учасниками цивільних відносин, повинні мати певну правову та фактичну мету, яка не має бути неправомірною та недобросовісною. Отже, правочин не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення (див. постанову Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 02 червня 2021 року у справі № 904/7905/16, пункт 153). Відтак правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними і зводяться до зловживання правом.
Використання особою належного їй суб`єктивного права не для задоволення легітимних інтересів, а з метою заподіяння шкоди іншим учасникам цивільних правовідносин, задля приховування дійсного наміру сторін при вчиненні правочину є очевидним використанням приватноправового інструментарію всупереч його призначенню та за своєю суттю є "вживанням права на зло". За таких умов недійсність договору як приватноправова категорія є інструментом, який покликаний не допускати, або припиняти порушення цивільних прав та інтересів, або ж їх відновлювати.
Разом з вищезазначеним, відповідно до правових висновків, викладених судовою палатою для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 24.11.2021 у справі № 905/2030/19 (905/2445/19) фраудаторним може виявитися будь-який правочин, що здійснюється між учасниками господарських правовідносин, який укладений на шкоду кредиторам, отже, такий правочин може бути визнаний недійсним на підставі пункту 6 частини першої статті 3 ЦК України як такий, що вчинений всупереч принципу добросовісності, та частин третьої, шостої статті 13 ЦК України з підстав недопустимості зловживання правом, на відміну від визнання недійсним фіктивного правочину, лише на підставі статті 234 ЦК України. У такому разі звернення з позовом про визнання недійсними правочинів боржника на підставі загальних засад цивільного законодавства та недопустимості зловживання правом є належним способом захисту, який гарантує практичну й ефективну можливість захисту порушених прав кредиторів та боржника.
Відповідно до відомостей Актуальної інформації про речове право за № 58718782, ОСОБА_1 20 лютого 2025 року набув права власності на об`єкт нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , 20 лютого 2025.
Право власності виникло на підставі Акту приймання-передачі об`єкта нерухомого майна від 19 лютого 2025 року (без номера), підписаного між Приватним підприємством «Виробниче інвестиційне підприємство «УКРСІЧІНВЕСТКОРПОРЕЙШН» в особі директора Мироненко А.М. та ОСОБА_1 . Справжність підписів було посвідчено приватним нотаріусом Мазур Я. В. (реєстр. № 997, 998).
Отже, дослідивши матеріали справи можна дійти висновку, що уповноважені особи Приватного підприємства «Виробниче інвестиційне підприємство «УКРСІЧІНВЕСТКОРПОРЕЙШН» брали активну участь у розгляді справи, тому їм було достеменно відомо про наявність істотної заборгованості та про неминучі наслідки у вигляді звернення стягнення на майно. Таким чином, відчуження єдиного значного активу боржника відбулося безпосередньо після набрання рішенням законної сили, тобто в період, коли стягнення стало невідворотним. 
Зазначений об`єкт нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , є активом Приватного підприємства «Виробниче інвестиційне підприємство «УКРСІЧІНВЕСТКОРПОРЕЙШН», на який могло бути звернене стягнення за виконавчим провадженням № 77485985.
Засновником та учасником Приватного підприємства «Виробниче інвестиційне підприємство «УКРСІЧІНВЕСТКОРПОРЕЙШН» є ОСОБА_2 , а особою, на користь якої здійснено безоплатне відчуження майна, є вибувший учасник ОСОБА_1 –заінтересована особа пов`язана з діяльністю підприємства.
З урахуванням вищевикладених обставин справи, суд погоджується з доводами позивача вбачає підстави для визнання недійсним правочин, оформлений Актом приймання-передачі нерухомого майна у власність співвласнику Приватного підприємства «Виробниче інвестиційне підприємство «УКРСІЧІНВЕСТКОРПОРЕЙШН» від 19.02.2025, укладений між директором Приватного підприємства «Виробниче інвестиційне підприємство «УКРСІЧІНВЕСТКОРПОРЕЙШН» Мироненко Анною Миколаївною та фізичною особою ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Мазур Я.В., зареєстрований в реєстрі за № 997 та № 998.
Щодо іншої вимоги, а саме скасування рішення приватного нотаріуса Мазур Яни Володимирівни, Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області (індексний номер 77460071 від 25.02.2025) про державну реєстрацію прав та їх щодо нерухомого майна – 3/4 частин – будівлі контори управління (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 74228112113), що розташоване за адресою Дніпропетровська область, м. Марганець, вул. Кленова, 12-а, суд зазначає наступне.
Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулюються Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (далі - Закон N 1952-IV). 
Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню, крім випадків, передбачених пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону.
У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.
Таким чином, з урахуванням конкретних обставин справи та положень абзаців другого та третього частини третьої статті 26 Закону N 1952-IV задоволення вимоги про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності може призвести до відновлення порушених прав особи без застосування додаткових способів захисту, таких як поновлення права власності (за умови, якщо суд, задовольнивши таку позовну вимогу, вирішить тим самим спір про право, наявний між сторонами).
Якщо державна реєстрація проведена на підставі документа, який у подальшому визнано недійсним, скасування рішення державного реєстратора є необхідним наслідком такого судового рішення, оскільки лише таким способом усуваються всі правові наслідки незаконної державної реєстрації (пп. 108-120 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 грудня 2022 року у справі № 914/2350/18 (914/608/20).
Оскільки судом було визнано недійсним правочин, оформлений Актом приймання-передачі нерухомого майна, то вимога про скасування рішення державного реєстратора спрямована на усунення всіх правових наслідків державної реєстрації, проведеної на підставі цього правочину. 
Одночасне задоволення зазначених позовних вимог забезпечить застосування наслідків недійсності правочину, відновить правовий стан, який існував до його вчинення, усуне перешкоди для звернення стягнення на спірне нерухоме майно в межах виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області у справі № 908/1887/24 та забезпечить повний і ефективний захист порушених прав позивача.
З врахуванням вище викладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.
Статтею 129 Конституції України визначено принципи рівності усіх учасників процесу перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, як одні з основних засад судочинства.
Отже, будь-яке рішення господарського суду повинно прийматися з дотриманням цих принципів, які виражені також у статтях Господарського процесуального кодексу України.
Згідно статті 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).
За частиною 2 статті 74 Господарського процесуального кодексу України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.
Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (частина 4 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).
Обов`язок доказування, а отже, і подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України покладено на сторони та інших учасників справи, однак, не позбавляє суд, у випадку, передбаченому статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, витребувати у сторони ті чи інші докази.
Європейський суд з прав людини у справі "Мантованеллі" проти Франції звернув увагу суду на те, що одним із складників справедливого судового розгляду у розумінні ст.6 Конвенції “Про захист прав людини і основоположних свобод” є право на змагальне провадження.
На підставі статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Отже, встановивши наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачеві у захисті.
Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідачів.
Керуючись ст.ст. 2, 46, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Визнати недійсним правочин, оформлений Актом приймання-передачі нерухомого майна у власність співвласнику Приватного підприємства «Виробниче інвестиційне підприємство «УКРСІЧІНВЕСТКОРПОРЕЙШН» від 19.02.2025, укладений між директором Приватного підприємства «Виробниче інвестиційне підприємство «УКРСІЧІНВЕСТКОРПОРЕЙШН» Мироненко Анною Миколаївною та фізичною особою ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Мазур Я.В., зареєстрований в реєстрі за № 997 та № 998.
Скасувати рішення приватного нотаріуса Мазур Яни Володимирівни, Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області (індексний номер 77460071 від 25.02.2025) про державну реєстрацію прав та їх щодо нерухомого майна - 3/4 частин - будівлі контори управління (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 74228112113), що розташоване за адресою Дніпропетровська область, м. Марганець, вул. Кленова, 12-а.
Стягнути з Приватного підприємства «Виробниче інвестиційне підприємство «УКРСІЧІНВЕСТКОРПОРЕЙШН», 49020, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Січеславська Набережна, буд. 8, кв. 13, код ЄДРПОУ 33116449 на користь Марганецької міської ради, 53407, Дніпропетровська обл., м. Марганець, вул. Єдності, буд. 29-А, код ЄДРПОУ 35055650 судовий збір у розмірі 2 422,40грн. (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40коп.).
Стягнути з ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь Марганецької міської ради, 53407, Дніпропетровська обл., м. Марганець, вул. Єдності, буд. 29-А, код ЄДРПОУ 35055650 судовий збір у розмірі 2 422,40грн. (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40коп.). 

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.   

Повний текст рішення складено 24.07.2026

Суддя С.П. Панна