Номер провадження 2/754/7238/26
Справа №754/4983/26
РІШЕННЯ 
Іменем України

20 липня 2026 року м. Київ

Деснянський районний суд міста Києва у складі головуючої судді Коваленко І.І. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу (в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у сумі 15 450,00 грн, та ухвалив таке рішення:
Стислий виклад позицій сторін
У квітні 2026 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" (надалі - Позивач), адвокат Усенко Михайло Ігорович, подав через підсистему "Електронний суд" до Деснянського районного суду міста Києва позовну заяву до ОСОБА_1 (надалі - Відповідачка) про стягнення з Відповідачки заборгованості за договором про надання фінансового кредиту № 2961597 від 23.09.2020 в загальному розмірі 15 450,00 грн, що складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 5 000,00 грн та заборгованості за процентами у розмірі 10 450,00 грн.
Позов обґрунтовано тим, що 23.09.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "АВЕНТУС УКРАЇНА" (Первісний кредитор) та Відповідачкою було укладено договір про надання фінансового кредиту, за яким Відповідачка отримала кошти в розмірі 5 000,00 грн. 21.04.2021 право вимоги за цим договором перейшло до Позивача на підставі договору відступлення прав вимоги № ККАУ-21042021. Відповідачка свої зобов`язання належним чином не виконала, внаслідок чого утворилася вказана заборгованість.
Також Позивач просить покласти на Відповідачку судові витрати, які складаються зі сплаченого ним судового збору в розмірі 2 662,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000,00 грн.
Відповідачка відзив на позов не подала.
КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ
Представник Позивача одночасно з позовом подав клопотання, в якому повідомив, що не заперечує проти розгляду справи за його відсутності у порядку спрощеного провадження.
Суд в ухвалі про відкриття провадження у справі вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження (письмового провадження) за наявними матеріалами справи без повідомлення сторін. Судове засідання у такому разі не проводитися.
Відповідачка з клопотанням про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням, з наведенням відповідних підстав, що передбачені частинами п`ятою - сьомою статті 279 ЦПК України, не зверталася.
Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.
Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться (частини перша та друга статті 279 ЦПК України).
Відповідачка була повідомлена належним чином про розгляд справи у суді. Суд надсилав ухвалу про відкриття провадження у справі на адресу, що є зареєстрованим місцем проживання Відповідачки.
Ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею272 цього Кодексу (частитна перша статті 190 ЦПК України). 
Поштовий конверт повернуто з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою", що є належним врученням ухвали про відкриття провадження у справі (пункт 4 частини восьмої статті 128, пункт 5 частини шостої статті 272 ЦПК України).
З метою належного інформування про розгляд справи Відповідачки, Суд вжив додаткових заходів та застосував альтернативні способи комунікації. Зокрема, інформацію було доведено до відома через Портал Дія, а також шляхом направлення повідомлення на відому електронну пошту (ІНФОРМАЦІЯ_2) та за відомим номером телефону Відповідачки ( НОМЕР_1 ).
У зв`язку з ненаданням Відповідачкою відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, і не заявлення клопотання про надання додаткового часу для подання відзиву, суд вирішує справу за наявними матеріалами (частина восьма статті 178 ЦПК України).
ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ, ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН ТА ОЦІНКА СУДУ
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки (частина перша статті 1054 ЦК України).
Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (частина третя статті 1054 ЦК України).
Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері визначає Закон України "Про споживче кредитування", який встановлює, що договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором (пункт 1-1 частини першої статті 1).
Також цей Закон встановлює, що до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо (пункт 4 частини першої статті 1 , абзац четвертий частини другої статті 8).
Порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, власних комісій та інших платежів (за наявності), включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися) зазначаються у договорі про споживчий кредит (пункт 10 частини першої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування").
23.09.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю "АВЕНТУС УКРАЇНА" (Первісний кредитор) та Відповідачка, ОСОБА_1 , уклали договір про надання фінансового кредиту № 2961597 в електронній формі із застосуванням Відповідачкою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, з урахуванням особливостей укладання кредитного договору в електронному вигляді, що визначені Законом України "Про електронну комерцію".
Відповідно до пункту 1.1 Договору укладення цього Договору здійснюється Сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується Клієнту через Веб-сайт або Мобільний додаток. Електронна ідентифікація Клієнта здійснюється при вході Клієнта в Особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення одноразового ідентифікатора, направленого Товариством на номер мобільного телефону Клієнта, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення Пароля входу до Особистого кабінету. 
Згідно з пунктом 9.6 Договору він укладався шляхом шляхом направлення його тексту підписаного зі Сторони Товариства аналогом власноручного підпису уповноваженої особи Товариства та відтиску печатки Товариства, що відтворені засобами копіювання, в Особистий кабінет Споживача для ознайомлення та підписання. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом Споживача, що відтворений шляхом використання Споживачем одноразового ідентифікатора, який формується для кожного разу використання та направляється Споживачу на номер мобільного телефону повідомлений останнім Товариству в ІТС Товариства/зазначений в цьому Договорі. Введення Споживачем коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього Договору вважається направленням Товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього Договору.
Відповідачка підписала Договір та Додаток № 1 до нього (Графік платежів), а також Довідку про ідентифікацію електронним підписом одноразовим ідентифікатором М563697, що було здійснено 23.09.2020 о 07:16:52.
Згідно з пунктом 1.3 укладеного Договору сторони домовилися про надання кредиту (тип кредиту - кредит) на власні потреби Відповідачки, сума якого (загальний розмір) складає 5 000,00 грн на умовах строковості, зворотності та платності.
Відповідно до пункту 1.4 Договору строк кредиту становить 20 днів. При цьому сторони погодили, що дата повернення кредиту вказується в Графіку платежів, що є Додатком № 1 до цього Договору.
Згідно з Графіком платежів до Договору (Додаток № 1) датою повернення кредиту та сплати нарахованих процентів (кінцевим терміном повернення) встановлено 13.10.2020.
Згідно з пунктом 2.1 укладеного кредитного договору кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на платіжну картку Споживача № НОМЕР_2 або іншу платіжну картку, реквізити якої надані Споживачем в Особистому кабінеті. 
23.09.2020 Первісний кредитор виконав свої зобов`язання щодо надання грошових коштів у повному обсязі, які були перераховані Відповідачці на рахунок з використанням вказаної платіжної картки на виконання умов кредитного договору, що підтверджується листом Товариства з обмеженою відповідальністю ФК "ВЕЙ ФОР ПЕЙ" (Вих. № 6544-ВП від 02.02.2026), згідно з яким відповідно до договору ВП-200417-1 від 20.04.17 було здійснено за дорученням ТОВ "Авентус Україна" 23.09.2020 успішний переказ коштів у сумі 5 000,00 грн на картку клієнта (маска картки НОМЕР_3 , код авторизації 029133, номер транзакції в системі WayForPay - creditplus-10913017), а також - листом АТ «Райффайзен Банк» від 07.04.2026 № 81-15-9/6012-БТ, відповідно до якого по банківському рахунку № НОМЕР_4 (картка № НОМЕР_2 ), емітованому на ім`я Відповідачки - ОСОБА_1 , підтверджено рух коштів (надано виписку) протягом періоду з 23.09.2020 по 28.09.2020, на картковий рахунок Відповідачки 23.09.2020 зараховано переказ у розмірі 5 000,00 грн.
Суд визнає вказані докази достатніми та належними для підтвердження обставин перерахування коштів Відповідачці на банківську картку, яку вона вказала особисто під час укладання договору.
Первісний Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання.
Натомість Відповідачка, отримавши суму кредиту, порушила умови договору та не повернула кредитні кошти у встановлений строк.
Заборгованість за тілом кредиту залишається непогашеною та становить 5 000,00 грн.
Позивач просить стягнути 10 450,00 грн відсотків, що нараховані за загальний період користування та прострочення, які були нараховані за загальний період з 23.09.2020 по 10.01.2021 (загалом 110 днів).
За умовами пункту 1.5.2 Договору застосовувалася стандартна процентна ставка, яка складає 1,90 % від суми кредиту за кожний день користування (110 х 95,00 грн (5 000,00 грн х 1,90 %)).
Суд виходить з того, що строк кредитування, протягом якого кредитор мав право нараховувати договірні відсотки (проценти за користування кредитом), за Договором становив 20 днів та сплив 13.10.2020.
Відповідно до пункту 4.1 Договору у випадку неможливості виконання зобов`язань за Договором у повному обсязі Клієнт може ініціювати продовження строку користування кредитом.
Позивач не надав Суду належних та допустимих доказів того, що Відповідачка вчинила дії для ініціювання продовження строку користування кредитом шляхом сплати відповідної суми процентів (відповідно до пункту 4.2 Договору), а також відсутні докази акцептування такої пропозиції Товариством шляхом направлення відповідного повідомлення (відповідно до пункту 4.4 Договору).
Водночас відповідно до пункту 3.1 Договору нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, але не більше 90-та календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод "факт/факт".
Велика Палата Верховного Суду, уточнюючи у пункті 128 постанови від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 свій правовий висновок, який викладений у постанові від 18 січня 2022 року у справі № 910/17048/17, щодо нарахування процентів до дня фактичного повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, вказала на те, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за "користування кредитом"). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав).
Суд, тлумачачи зміст пункту 3.1 Договору з урахуванням висновків Великої Палати Верховного Суду у пункті 128 постанови від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16, ураховує також, що згідно з умовами Договору сторони погодили, що проценти, нараховані після закінчення строку користування кредитом, визначеного пунктом 1.4 Договору, чи подовженого відповідно до Розділу 4 цього Договору, є процентами, що нараховуються за понадстрокове користування грошовими коштами в розумінні частини другої статті 625 Цивільного кодексу України.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16 роз`яснила, що сторони можуть домовитися про те, що в разі прострочення повернення кредиту позичальник сплачує кредитору проценти саме як міру відповідальності, зокрема в тому ж розмірі, в якому він сплачував проценти як плату за наданий кредит, або в іншому розмірі. Водночас така домовленість за правовою природою є домовленістю про сплату процентів річних у визначеному договором розмірі на підставі статті 625 ЦК України, і цей розмір може зменшити суд. Проценти, які можуть бути нараховані поза межами строку кредитування (чи після вимоги про дострокове погашення кредиту), є мірою цивільно-правової відповідальності та сплачуються відповідно до положень статті 625 ЦК України. Установивши, що умова договору передбачає нарахування процентів як міри відповідальності після закінчення строку кредитування, тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання, слід застосовувати як статтю 625 ЦК України, так і інше законодавство, яке регулює наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (пункти 115, 116, 123).
Отже, сторони чітко та недвозначно у Договорі погодили, що поза межами строку кредитування позичальником сплачуються проценти, які при цьому не є процентами за "користування кредитом", а є відповідальністю за порушення зобов`язання, та визначили їх розмір. 
Дії Позивача щодо нарахування процентів протягом 90 днів прострочення повністю відповідають умовам укладеного правочину та не суперечать правовим висновкам Великої Палати Верховного Суду.
Установивши зазначене, Суд дійшов висновку про задоволення вимог щодо стягнення відсотків у повному обсязі на суму 10 450,00 грн.
Щодо наявності в Позивача, як нового кредитора, права вимоги
Сторонами в зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 ЦК України). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (пункт 1 частини першої статті 512 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав (стаття 514 ЦК України).
У цій справі Позивач набув право вимоги до Відповідачки внаслідок відступлення цього права на підставі Договору відступлення прав вимоги № ККАУ-21042021, укладеного 21.04.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "АВЕНТУС УКРАЇНА" (Кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" (Новий Кредитор).
Відповідно до умов вказаного договору Кредитор передає, а Новий Кредитор приймає права грошової вимоги до Боржників за Кредитними Договорами. Внаслідок передачі права вимоги Новий Кредитор заміняє Кредитора у Кредитних Договорах та набуває всіх прав грошових вимог.
Згідно з Витягом з реєстру боржників до Договору відступлення прав вимоги № ККАУ-21042021 від 21.04.2021 (позиція № 2991) та Актом приймання-передачі Реєстру боржників від 21 квітня 2021 року, до Позивача перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором про надання споживчого кредиту № 2961597 від 23.09.2020.
Виконання Позивачем (Новим Кредитором) своїх фінансових зобов`язань перед Кредитором щодо оплати за відступлення права вимоги підтверджується наявною у матеріалах справи платіжною інструкцією № 29846 від 21.04.2021 на суму 996 426,21 грн.
Презумпція чинності цього договору не спростована на підставі рішення суду, яке набрало законної сили (стаття 204 ЦК України). У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010).
Відповідачка не надала суду доказів, які б спростовували презумпцію правомірності договору відступлення права вимоги.
За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідачка не реалізувала своє право на подання заперечень та доказів на їх підтвердження, не надала Суду жодних доказів, які б підтверджували повне або часткове погашення існуючої заборгованості, а також доказів, які б спростовували або ставили під сумнів обґрунтованість здійсненого розрахунку.
Керуючись принципом змагальності, відповідно до якого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, і несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій, позовні вимоги слід задовольнити частково, виходячи з мотивів та розрахунку, наведених Судом.
Розподіл судових витрат
Відповідно до частини першої, частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.
Суд задовольнив позовні вимоги повністю на загальну суму 15 450,00 грн. З Відповідачки підлягає стягненню на користь Позивача судовий збір у розмірі 2 662,40 грн.
Позивач просить також відшкодувати 8 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. 
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратам (частина друга статті 137 ЦПК України).
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, потрібних для надання правничої допомоги (частина третя статті 137 ЦПК України). 
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 141 ЦПК України). 
Витрати на надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачена стороною / третьою особою, чи тільки має бути сплачена (пункти 138, 139 постанови Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 23 вересня 2021 року у справі № 904/1907/15, пункт 108 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.11.2023 у справі № 712/4126/22). 
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини четверта - шоста статті 137 ЦПК України). 
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін; 3) поведінку сторони під час розгляду справи; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (частина третя статті 141 ЦПК України).
У розумінні умов частин четвертої - шостої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе винятково на підставі клопотання іншої сторони у разі доведення нею недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи (подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 5.07.2023 року у справі № 911/3312/21).
Водночас у частині третій статті 141 ЦПК України визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від загального правила під час вирішення питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення. У такому випадку суд повинен конкретно визначити, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести обґрунтування такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну потребу судових витрат для конкретної справи (пункт 141 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2024 у справі № 686/5757/23)
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 105 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.11.2023 у справі № 712/4126/22).
Суд перевірив і встановив, що розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 8 000,00 грн визначено згідно з умовами договору про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025, укладеного між Позивачем та Адвокатським об`єднанням "Апологет". На підтвердження факту надання таких послуг Позивач надав Суду копію Акта № 96 наданих послуг від 09.03.2026, копію детального опису наданих послуг на загальну суму 8 000,00 грн (загальний витрачений час 6 годин 30 хвилин) та копію ордера на надання правничої допомоги серії ВС № 1381377. 
Водночас у цій справі Суд не вбачає відповідності (дотримання вимог співмірності) між заявленими витратами та складністю справи. Цей спір, який виник з типових кредитно-правових відносин щодо стягнення незначної суми боргу, є малозначним, розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін і не потребує вивчення великого обсягу доказів чи формування нових правових позицій. Для Позивача стягнення таких боргів є налагодженим процесом. Позовна заява відповідає типовій (шаблонній) формі в однотипних справах, її складання не вимагало від представника значних процесуальних зусиль чи глибокого аналізу чинного законодавства, в тому числі проведення усної консультації (0 год. 30 хв.), ознайомлення з матеріалами кредитної справи (2 год. 00 хв.), погодження правової позиції (0 год. 30 хв.).
Позивач у цій справі є фінансовою установою (фактором), для якої стягнення проблемної заборгованості є звичайною господарською діяльністю. Натомість Відповідачка є фізичною особою та споживачем фінансових послуг. Сума виданого кредиту (тіло кредиту) становить лише 5 000,00 грн.
Беручи до уваги значення справи для сторін, стягнення витрат на правничу допомогу, які перевищують суму самого кредиту, створить необґрунтований тягар для Відповідачки як споживача.
З огляду на ці обставини, обґрунтований та розумний розмір судових витрат на оплату послуг адвоката у цій справі з урахуванням пропорційності задоволених вимог не повинен перевищувати, на думку Суду, 4 000,00 грн. Такий розмір є достатнім для покриття мінімальних, але об`єктивно необхідних витрат Позивача, відповідає принципам пропорційності та розумності. 
З Відповідачки підлягає стягненню 4 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. Інші витрати витрати на правову допомогу, зважаючи на критерії визначені у частині третій статті 141 ЦПК України, не підлягають відшкодуванню.
Керуючись статтями 4, 13, 76-81, 141, 263-265 ЦПК України, Суд
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" 5 000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 1 900,00 грн заборгованість за сумою відсотків, 1 189,03 грн судового збору та 3 572,82 грн витрат на професійну правничу допомогу. Загальна сума - 11 661,85 грн.
У решті вимог відмовити.
Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" (79029, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, корпус 28, код ЄДРПОУ 35234236, IBAN: НОМЕР_5 в АТ "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК", МФО 300614).
Відповідачка ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ).
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Суд підписує повне рішення без його проголошення, а датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (частина п`ята статті 268 ЦПК України). 20.07.2026
Суддя        Інна КОВАЛЕНКО