Справа № 594/1223/25

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2026 року 

Борщівський районний суд Тернопільської області
у складі: головуючого Зушман Г. І. 
з участю секретаря Шимків Н.І. 
позивачки ОСОБА_1 
представника Борщівської міської ради Паламарчук Л.Л. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Борщеві, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Борщівська міська рада в особі органу опіки та піклування, про визначення місця проживання малолітніх дітей,- 

ВСТАНОВИВ:
У жовтні 2025 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог: Борщівська міська рада, як орган опіки та піклування, про визначення місця проживання малолітніх синів: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом із нею. Посилається на те, що діти згідно рішення Борщівського районного суду Тернопільської області про розірвання шлюбу від 20.12.2021, після розірвання шлюбу залишились проживати з нею. Колишній чоловік виїхав за кордон. На неодноразові прохання надіслати заяву в якій підтвердити факт проживання дітей з нею чи укласти відповідний нотаріальний договір відповідач відповідає відмовою, а тому єдиний спосіб захисту її прав є звернення в суд з відповідною заявою.
Ухвалою суду від 08.04.2026 справу прийнято до розгляду та призначено підготовче засідання.
Ухвалою Борщівського районного суду Тернопільської області від 07.05.2026 закрито підготовче провадження у справі  та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.
Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просить його задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві. Пояснила, що після розірвання шлюбу з відповідачем у 2021 році діти залишилися проживати з нею. Відповідач виїхав за кордон і на даний час відповідач проживає в Нідерландах. Діти часто відвідували батька за кордоном, іноді два рази в рік. Вона ж з відповідачем має напружені стосунки, вони не спілкуються, а тому вона переживає, що відповідач котрогось разу може не повернути дітей. Окрім того, діти хочуть бути з нею.
Належно повідомлений про час та місце розгляду справи відповідач в судове засідання не з`явився повторно, не повідомивши суд про причини неявки, заяв про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Відзиву на позовну заяву відповідач не подавав.
Суд ухвалив провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача, проти чого позивачка не заперечувала.
Представник третьої особи Борщівської міської ради в особі органу опіки та піклування Паламарчук Л.Л. в судовому засіданні пояснила, що позиція Борщівської міської ради як органу опіки та піклування по справі викладена у висновку про визначення місця проживання малолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_3 з матір`ю ОСОБА_1 від 30.10.2025 за №03-18/1813, затвердженому рішенням виконавчого комітету Борщівської міської ради №283 від 04.11.2025, і яким визнано за доцільне визначити місця проживання дітей разом з матір`ю. При цьому комісія, яка готувала висновок, ретельно вивчала документи, відвідала цю сім`ю, вивчила умови проживання дітей і встановила, що діти всім забезпечені, проживають у добрих умовах. Під час проведеної розмови діти просили залишити їх проживати з матір`ю.
Суд, заслухавши сторони, дослідивши докази, встановив наступні обставини справи.   
Сторони з 01.08.2012 перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Борщівського районного суду Тернопільської області від 20.12.2021 у цивільній справі №54/1354/21 за позовом відповідача в цій справі ОСОБА_2 було розірвано. 
Зі змісту рішення про розірвання шлюбу встановлено, що ОСОБА_5 01 серпня 2012 року уклав шлюб з ОСОБА_6 , який було зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Борщівського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис №75. Прізвище чоловіка та дружини після державної реєстрації шлюбу ОСОБА_7 (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 ).
ОСОБА_2 16.12.2015 змінив прізвище ОСОБА_7 на прізвище ОСОБА_8 , про що складено відповідний актовий запис за №54 (свідоцтво про зміну імені серія НОМЕР_2 ). 
Від шлюбу у сторін є малолітній син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про народження серія НОМЕР_3 , видане повторно 04.07.2025) та малолітній син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (свідоцтво про народження серія НОМЕР_4 , видане повторно 04.07.2025). 
11.06.2022 ОСОБА_9 уклала шлюб із ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_5 ) та змінила прізвище на ОСОБА_11 . У цьому шлюбі народився син ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 ).
Згідно довідки про склад сім`ї від 28.08.2025 № 738, виданої ЦНАП Борщівської міської ради, малолітні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживають у АДРЕСА_1 разом з матір`ю ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , братом ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , бабусею ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , та дідусем ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_9 .
Працівниками служби у справах дітей спільно із фахівцем з соціальної роботи КУ «Центр надання соціальних послуг» Борщівської міської ради обстежено умови проживання малолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , про що складено акт № 74 від 22.10.2025, та встановлено, що умови проживання дітей добрі, є все необхідне для проживання, виховання та розвитку. Діти забезпечені одягом, взуттям, іграшками, шкільним приладдям, повноцінним харчуванням.
Борщівська міська рада як орган опіки та піклування направила суду висновок від 30.10.2025 за №03-18/1813, затверджений рішенням виконавчого комітету Борщівської міської ради №283 від 04.11.2025, в якому вважає за доцільне визначити місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_3 з матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .
В судовому засіданні також було заслухано думку дитини ОСОБА_4 , який пояснив, що хотів би проживати з матір`ю, бо в нього тут багато друзів, а в сім`ї склалися добрі відносини. Його молодший брат ОСОБА_16 теж хоче проживати з матір`ю.
Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).
Згідно з частинами першою, другою статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Відповідно до частин другої, четвертої статті 29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.
Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.
Статтею 160 СК України встановлено право батьків на визначення місця проживання дитини. Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.
Відповідно до статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.
Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (§ 76).
Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.
Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.
Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.
За загальним правилом, передбаченим статтею 19 СК України та статтею 56 ЦПК України, у спорах між батьками про визначення місця проживання малолітньої дитини участь органу опіки і піклування є обов`язковою. Спеціалісти відповідного органу мають надати суду письмовий фаховий висновок щодо розв`язання спору.
Виходячи із обставин цієї справи, враховуючи те, що діти прихильні до матері, після розірвання шлюбу між сторонами залишилися проживати з нею, суд вважає, що їхнє місце проживання необхідно визначити з матір`ю, оскільки це буде відповідати якнайкращим інтересам дітей, сприятиме їхньому повноцінному вихованню та розвитку.
На підставі викладеного суд вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити та визначити місце проживання малолітніх дітей сторін, синів:  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , за її фактичним місцем проживання.
При цьому суд зауважує, що батьки дітей, які безсумнівно відіграють важливу роль у їхньому житті та розвитку, мають право та обов`язок піклуватися про їхнє здоров`я, стан їхнього розвитку, створити належні умови для спілкування дітей. Суд звертає увагу, що стосунки батьків з дітьми у великій мірі будуть залежати від того, як батьки будуть спілкуватися, комунікувати з ними, незалежно від того, з ким діти проживають. 
У разі зміни обставин у відносинах сторін спору, в першу чергу, між батьками, визначене судом місце проживання дітей може бути змінено як за згодою батьків, так і в судовому порядку.
Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача в користь позивачки необхідно стягнути понесені судові витрати на сплату судового збору.
На підставі ст.ст. 7, 141, 161 СК України, ч.4 ст.29 ЦК України, керуючись ст.ст. 12, 81, 89, 263, 265 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Борщівська міська рада в особі органу опіки та піклування, про визначення місця проживання малолітніх дітей, задовольнити. 
Визначити місце проживання малолітніх дітей сторін, синів:  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , за її фактичним місцем проживання.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь  ОСОБА_1 понесені судові витрати на сплату судового збору в сумі 1211.20 грн. 
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відповідачем може бути подано заяву до Борщівського районного суду Тернопільської області про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційну скаргу на рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду. 
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Відомості про учасників справи:
Позивачка: ОСОБА_1 , жителька АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , житель АДРЕСА_2 .
Третя особа - Борщівська міська рада в особі органу опіки та піклування, місцезнаходження: м.Борщів, вул.Грушевського,2 Чортківського району Тернопільської області, код ЄДРПОУ 04058485.
Повне рішення складено 17 липня 2026 року. 
Головуючий: Г.І.Зушман