| ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/12991/24 Головуючий у 1 інстанції: Непочатих В.О.
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2026 року м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Судді-доповідача Вівдиченко Т.Р.
Суддів Аліменка В.О.
Кузьмишиної О.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 25 червня 2025 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Товариство шанувальників природи» до Головного управління ДПС у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Товариство шанувальників природи» (далі - ТОВ «Товариство шанувальників природи») звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Чернігівській області, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 01 липня 2024 року № 10294/Ж10/25-01-24-08 (форма ПС) про сплату штрафних санкцій у сумі 2040,00 грн.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 25 червня 2025 року позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Чернігівській області від 01.07.2024 № 10294/Ж10/25-01-24-08. 
Не погодившись з рішенням суду, відповідач - Головне управління ДПС у Чернігівській області звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.
Зокрема, апелянт вказує, що ТОВ «Товариство шанувальників природи» 11 січня 2024 року подало уточнюючі розрахунки за IV квартал 2020 року № 9374290122 та за I квартал 2021 року № 9435256336, якими відповідно зменшено та збільшено показники податкових зобов`язань, що, на переконання контролюючого органу, свідчить про порушення вимог податкового законодавства. Крім того, апелянт посилається на систематичне допущення позивачем, починаючи з 2020 року, помилок у податковій звітності та їх самостійне виправлення через значний проміжок часу шляхом подання уточнюючих розрахунків. Також, апелянт зазначає, що до позивача протягом року вже застосовувалася штрафна санкція за аналогічне порушення, зокрема податковим повідомленням-рішенням від 20 листопада 2023 року № 11679/Ж10/25-01-24-08 у розмірі 1020,00 грн, яке не оскаржувалося, у зв`язку з чим, вважає правомірним застосування штрафу в розмірі 2040,00 грн за повторне порушення. При цьому, апелянт наголошує, що наведені контролюючим органом обставини та доводи щодо правомірності проведення камеральної перевірки судом першої інстанції належним чином не враховані.
05 серпня 2025 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Товариство шанувальників природи» надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким підтримує позицію суду першої інстанції.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.
Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.
Згідно ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 14 березня 2024 року Головним управлінням ДПС у Чернігівській області проведено камеральну перевірку ТОВ «Товариство шанувальників природи», за результатами якої складено Акт від 14 березня 2024 року № 3359/Ж5/25-01-24-08-05 про результати камеральної перевірки податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків-фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску. 
Під час перевірки встановлено, що ТОВ «Товариство шанувальників природи» 11 січня 2024 року подало до Бобровицької ДПІ уточнюючий Розрахунок за IV квартал 2020 року № 9374290122, яким за третій місяць кварталу зменшено показники суми нарахованого доходу на загальну суму 35 509,76 грн та нарахованого податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 532,54 грн, а також уточнюючий Розрахунок за I квартал 2021 року № 9435256336, яким за третій місяць кварталу збільшено показники суми нарахованого військового збору щодо платника податків РНОКПП 1517209461 (ознака доходу 101). За висновками камеральної перевірки вказані помилки призвели до зменшення та збільшення податкових зобов`язань платника податку.
У зв`язку з вищевказаним, Головне управління ДПС у Чернігівській області дійшло висновку про порушення ТОВ «Товариство шанувальників природи» вимог підпункту 49.18.2 пункту 49.18 статті 49 та абзацу «б» пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу
ТОВ «ТОВАРИСТВО ШАНУВАЛЬНИКІВ ПРИРОДИ» подало заперечення від 09 квітня 2024 року № 4 на Акт перевірки, які зареєстровані Головним управлінням ДПС у Чернігівській області 15 квітня 2024 року за вх. № 10657/6/25-01. 
За результатами розгляду зазначених заперечень висновки Акта камеральної перевірки від 14 березня 2024 року № 3359/Ж5/25-01-24-08-05 залишено без змін, про що ТОВ «Товариство шанувальників природи» повідомлено листом Головного управління ДПС у Чернігівській області від 26 квітня 2024 року № 5582/6/25-01-24-08-11.
01 липня 2024 року Головним управлінням ДПС у Чернігівській області прийнято податкове повідомлення-рішення № 10294/Ж10/25-01-24-08, яким до ТОВ «Товариство шанувальників природи» застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) у розмірі 2 040,00 грн. 
15 липня 2024 року ТОВ «Товариство шанувальників природи» подало до Державної податкової служби України скаргу на вищевказане податкове повідомлення-рішення. 
Рішенням Державної податкової служби України від 11 вересня 2024 року № 27526/6/99-00-06-01-03-06 скаргу залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Чернігівській області від 01 липня 2024 року № 10294/Ж10/25-01-24-08 - без змін
Не погоджуючись із податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Податковим кодексом України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (далі - ПК України), у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин.
Згідно з підпунктом 49.18.2 пункту 49.18 статті 49 ПК України, календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя).
Відповідно до абзацу 1 пункту 50.1 статті 50 ПК України, у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.
Пунктом 51.1 статті 51 ПК України визначено, що платники податків, у тому числі податкові агенти, платники єдиного внеску, зобов`язані подавати контролюючим органам у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску, з розбивкою по місяцях звітного кварталу.
Приписами підпункту б пункту 176.2 статті 176 ПК України встановлено обов`язок подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску (з розбивкою по місяцях звітного кварталу), до контролюючого органу за основним місцем обліку. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку - фізичній особі податковим агентом, платником єдиного внеску протягом звітного періоду. Запровадження інших форм звітності із зазначених питань не допускається.
У разі якщо відокремлений підрозділ юридичної особи не уповноважений нараховувати, утримувати і сплачувати (перераховувати) податок до бюджету, податковий розрахунок за такий підрозділ подає юридична особа до контролюючого органу за основним місцем обліку.
За змістом абзацу 1 пункту 109.1 статті 109 ПК України, податковим правопорушенням є протиправне, винне (у випадках, прямо передбачених цим Кодексом) діяння (дія чи бездіяльність) платника податку (в тому числі осіб, прирівняних до нього), контролюючих органів та/або їх посадових (службових) осіб, інших суб`єктів у випадках, прямо передбачених цим Кодексом.
Абзацом 2 пункту 109.1 статті 109 ПК України передбачено, що діяння вважаються вчиненими умисно, якщо існують доведені контролюючим органом обставини, які свідчать, що платник податків удавано, цілеспрямовано створив умови, які не можуть мати іншої мети, крім як невиконання або неналежне виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
У силу пункту 112.1 статті 112 ПК України, особа може бути притягнута до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення за умови наявності в її діянні (дії або бездіяльності) вини, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Згідно з абзацами 1, 2 пункту 112.2 статті 112 ПК України, особа вважається винною у вчиненні правопорушення, якщо буде встановлено, що вона мала можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжила достатніх заходів щодо їх дотримання.
Вжиті платником податків заходи щодо дотримання правил та норм податкового законодавства вважаються достатніми, якщо контролюючий орган не доведе, що, вчиняючи певні дії або допускаючи бездіяльність, за які передбачена відповідальність, платник податків діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності.
Пунктом 112.3 статті 112 ПК України визначено, що особа не може бути притягнута до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення інакше, як на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до абзацу 1 пункту 119.1 статті 119 ПК України, неподання, подання з порушенням встановлених строків, подання не в повному обсязі, з недостовірними відомостями або з помилками податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку, а також суми, нараховані (виплачені) фізичним особам за товари (роботи, послуги), якщо такі недостовірні відомості або помилки призвели до зменшення та/або збільшення податкових зобов`язань платника податку та/або до зміни платника податку, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень.
За приписами абзаців 3, 4 пункту 119.1 статті 119 ПК України, ті самі дії, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке саме порушення, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 2040 гривень.
Абзацом 5 пункту 119.1 статті 119 ПК України встановлено, що передбачені цим пунктом штрафи не застосовуються у випадках, якщо недостовірні відомості або помилки в податковій звітності про суми доходів, нараховані (сплачені) на користь платника податків, суми утриманого з них податку, а також суми, нараховані (виплачені) фізичним особам за товари (роботи, послуги), виникли у зв`язку з виконанням податковим агентом вимог пункту 169.4 статті 169 цього Кодексу та були виправлені відповідно до вимог статті 50 цього Кодексу.
Механізм заповнення та подання відповідного податкового розрахунку визначено Порядком заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 13 січня 2015 року № 4, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 30 січня 2015 року за № 111/26556 (далі - Порядок № 4).
Пунктом 5 розділу V Порядку № 4 встановлено, що розрахунок з типом «Уточнюючий» подається після закінчення строку подання розрахунку з типом «Звітний» та/або «Звітний новий». Уточнюючий Розрахунок може подаватися як за звітний період, так і за попередні періоди.
Згідно з пунктом 6 розділу V Порядку № 4, порядок заповнення «Звітного нового» та «Уточнюючого» розрахунків при коригуванні сум податку на доходи фізичних осіб, військового збору є однаковим. Розрахунки «Звітний новий» та «Уточнюючий» подаються на підставі інформації з раніше поданих Розрахунків і містять інформацію лише за рядками з реквізитами або сумами нарахованого податку на доходи фізичних осіб, військового збору, які уточнюються.
Як вбачається з матеріалів справи, підставою для прийняття Головним управлінням ДПС у Чернігівській області податкового повідомлення-рішення від 01 липня 2024 року № 10294/Ж10/25-01-24-08, яким до ТОВ «Товариство шанувальників природи» застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 2040,00 грн, стали висновки акта камеральної перевірки від 14 березня 2024 року № 3359/Ж5/25-01-24-08-05 щодо допущення позивачем порушень під час подання податкової звітності. 
Зокрема, контролюючим органом установлено, що 11 січня 2024 року ТОВ «Товариство шанувальників природи» подано уточнюючий Розрахунок за IV квартал 2020 року № 9374290122, яким зменшено окремі показники раніше поданої податкової звітності, а також уточнюючий Розрахунок за I квартал 2021 року № 9435256336, яким збільшено показник суми нарахованого військового збору. За висновком Головного управління ДПС у Чернігівській області, зазначені помилки призвели до зменшення та збільшення податкових зобов`язань платника податку, що стало підставою для застосування до позивача фінансової відповідальності. 
Так, апелянт зазначає, що зміна показників податкової звітності внаслідок подання уточнюючих розрахунків свідчить про наявність підстав для застосування відповідальності, а також посилається на систематичне допущення позивачем помилок у податковій звітності, їх виправлення через значний проміжок часу та наявність повторності відповідного порушення.
З даного приводу, колегія суддів зазначає наступне.
Вирішуючи питання щодо наявності правових підстав для застосування до ТОВ «Товариство шанувальників природи» штрафних санкцій, колегія суддів виходить з того, що відповідальність, передбачена пунктом 119.1 статті 119 ПК України, у разі подання податкової звітності з недостовірними відомостями або помилками пов`язується не лише з фактом наявності таких недостовірних відомостей або помилок, а й з настанням визначених цією нормою наслідків - зменшення та/або збільшення податкових зобов`язань платника податку та/або зміни платника податку.
Таким чином, для встановлення наявності підстав для притягнення платника податків до фінансової відповідальності контролюючий орган має встановити не лише факт допущення помилки у податковій звітності, а й те, чи спричинила така помилка відповідні наслідки, з якими положення пункту 119.1 статті 119 ПК України пов`язують застосування штрафних санкцій.
Аналогічний підхід до застосування пункту 119.1 статті 119 ПК України викладено Верховним Судом у постанові від 04 серпня 2026 року у справі № 520/19657/23. Верховний Суд зазначив, що застосування передбачених цією нормою штрафних санкцій обумовлюється не самим фактом подання податкової звітності з помилками чи недостовірними відомостями, а настанням передбачених нею наслідків. У зв`язку із цим, Верховний Суд наголосив на необхідності встановлення того, чи призвела відповідна помилка до зменшення або збільшення податкових зобов`язань чи до зміни платника податку, з наданням оцінки обставинам щодо правильності нарахування, утримання та сплати податку.
Отже, при вирішенні питання щодо правомірності податкового повідомлення-рішення від 01 липня 2024 року № 10294/Ж10/25-01-24-08 визначальним є встановлення фактичного змісту коригувань, здійснених ТОВ «Товариство шанувальників природи» в уточнюючих розрахунках за IV квартал 2020 року та I квартал 2021 року, та з`ясування того, чи призвели такі коригування до наслідків, передбачених пунктом 119.1 статті 119 ПК України.
Щодо уточнюючого Розрахунку за IV квартал 2020 року № 9374290122 колегія суддів враховує, що наведений в апеляційній скарзі довід про зменшення внаслідок його подання податкових зобов`язань ґрунтується фактично на самому факті зменшення числових показників раніше поданої звітності.
Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що у первинному Розрахунку від 26 січня 2021 року № 9370578412, Розрахунку з типом «Звітний новий» від 01 лютого 2021 року № 9371047213 та уточнюючому Розрахунку від 30 березня 2021 року № 9373250022 у розділі ІІ щодо військового збору повторно відображалися суми нарахованого військового збору 266,27 грн та перерахованого військового збору 232,13 грн. 
Як зазначалося позивачем у запереченнях на акт камеральної перевірки, у зв`язку з таким повторним відображенням відповідні суми були відображені у звітності тричі, тоді як фактичні відомості щодо доходу кожного платника податку та утриманих з нього сум податку при цьому не змінювалися.
Уточнюючим Розрахунком від 11 січня 2024 року № 9374290122 позивачем виключено раніше повторно відображені показники, у зв`язку з чим зазначено зменшення суми нарахованого доходу на 35 509,76 грн, виплаченого доходу - на 30 955,12 грн, нарахованого військового збору - на 532,54 грн та перерахованого військового збору - на 464,26 грн. Вказані суми відповідають двократному повторному відображенню показників 266,27 грн та 232,13 грн у попередньо поданих розрахунках.
За таких обставин, саме по собі зменшення відповідних показників в уточнюючому Розрахунку від 11 січня 2024 року № 9374290122 не є достатнім для висновку про зменшення податкових зобов`язань ТОВ «Товариство шанувальників природи», оскільки, матеріали справи свідчать, що відповідне коригування було спрямоване на усунення повторного відображення одних і тих самих сум у податковій звітності.
При цьому, Головним управлінням ДПС у Чернігівській області не наведено належного обґрунтування та не надано доказів того, що внаслідок такого коригування відбулося фактичне зменшення належних до нарахування, утримання або сплати податкових зобов`язань, а не виключно приведення показників податкової звітності у відповідність до фактичних даних. 
Відтак, доводи апелянта в цій частині не підтверджують наявності передбачених пунктом 119.1 статті 119 ПК України наслідків, необхідних для застосування до позивача фінансової відповідальності.
Щодо уточнюючого Розрахунку за I квартал 2021 року № 9435256336 колегія суддів зазначає, що факт збільшення окремого показника у поданому уточнюючому Розрахунку сам по собі не є достатньою підставою для висновку про фактичне збільшення податкового зобов`язання позивача. У зв`язку з цим, відповідні доводи апелянта підлягають оцінці з урахуванням змісту здійсненого коригування та обставин нарахування, утримання і сплати військового збору.
Матеріали справи свідчать, що уточнюючим Розрахунком від 11 січня 2024 року № 9435256336 щодо платника податку РНОКПП НОМЕР_1 з ознакою доходу 101 було скориговано саме показник нарахованого військового збору: виключено суму 9,50 грн та включено суму 97,50 грн. При цьому, показники виплаченого доходу, а також нарахованого та перерахованого податку на доходи фізичних осіб залишилися незмінними.
Зі змісту поданих позивачем заперечень на Акт камеральної перевірки також убачається, що зазначене коригування здійснювалося з метою приведення показника нарахованого військового збору у відповідність до даних бухгалтерського обліку, а не у зв`язку з фактичним виникненням нового податкового зобов`язання.
Разом з тим, Головне управління ДПС у Чернігівській області, посилаючись на збільшення числового показника нарахованого військового збору з 9,50 грн до 97,50 грн, не встановило та не обґрунтувало, яким саме чином таке коригування призвело до фактичного збільшення податкового зобов`язання ТОВ «Товариство шанувальників природи», а не лише до виправлення помилково відображеного у раніше поданій звітності показника.
З огляду на викладене, сам факт збільшення показника нарахованого військового збору в уточнюючому Розрахунку від 11 січня 2024 року № 9435256336 без встановлення фактичного збільшення належної до сплати суми податкового зобов`язання не є достатнім для висновку про настання наслідків, передбачених пунктом 119.1 статті 119 ПК України, а тому, відповідні доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає необґрунтованими.
З приводу доводів апелянта про систематичне допущення ТОВ «Товариство шанувальників природи» помилок у податковій звітності починаючи з 2020 року та їх подальше виправлення шляхом подання уточнюючих розрахунків, колегія суддів зазначає наступне.
Наведені обставини самі по собі не можуть свідчити про наявність складу податкового правопорушення, за яке до позивача застосовано штрафні санкції оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням від 01 липня 2024 року № 10294/Ж10/25-01-24-08.
Правомірність притягнення платника податків до фінансової відповідальності підлягає оцінці виходячи з конкретних обставин порушення, покладеного в основу відповідного податкового повідомлення-рішення, та наявності всіх передбачених законом умов для застосування відповідної санкції.
Водночас, посилання Головного управління ДПС у Чернігівській області на інші випадки допущення позивачем помилок у податковій звітності та їх подальшого виправлення не підтверджує того, що саме коригування, здійснені уточнюючими Розрахунками від 11 січня 2024 року № 9374290122 та № 9435256336, призвели до наслідків, передбачених пунктом 119.1 статті 119 ПК України.
За таких обставин, доводи апелянта щодо систематичності допущення позивачем помилок у податковій звітності не спростовують висновку суду першої інстанції про відсутність належних підстав для застосування до ТОВ «Товариство шанувальників природи» відповідної фінансової відповідальності.
Щодо посилань апелянта на те, що помилки у податковій звітності за IV квартал 2020 року та I квартал 2021 року були виправлені позивачем лише 11 січня 2024 року, колегія суддів зазначає, що сама по собі тривалість проміжку часу між поданням первинної звітності та її подальшим уточненням не є обставиною, з якою пункт 119.1 статті 119 ПК України пов`язує застосування відповідної фінансової відповідальності.
Положеннями пункту 50.1 статті 50 ПК України передбачено можливість самостійного виправлення платником податків помилок, виявлених у раніше поданій податковій декларації, шляхом подання уточнюючого розрахунку з урахуванням установлених законом строків давності. 
В свою чергу, Порядком № 4 передбачено можливість подання Розрахунку з типом «Уточнюючий» як за звітний, так і за попередні звітні періоди.
Таким чином, обставина подання ТОВ «Товариство шанувальників природи» уточнюючих Розрахунків у січні 2024 року щодо показників звітності за 2020 та 2021 роки сама по собі не підтверджує правомірності застосування до позивача штрафної санкції за пунктом 119.1 статті 119 ПК України, оскільки, визначальним для застосування цієї норми у спірних правовідносинах є встановлення характеру допущених помилок та передбачених нею наслідків їх допущення.
При цьому, наведені в апеляційній скарзі посилання на підпункт 49.18.2 пункту 49.18 статті 49 та абзац «б» пункту 176.2 статті 176 ПК України не спростовують указаного висновку, оскільки зазначеними нормами визначено строки та обов`язок подання відповідної податкової звітності, тоді як у межах спірних правовідносин позивачем здійснено коригування раніше поданих розрахунків шляхом подання уточнюючої звітності.
З приводу доводів апелянта про наявність підстав для застосування до позивача штрафу у розмірі 2040,00 грн у зв`язку з повторністю порушення, колегія суддів зазначає наступне.
Головне управління ДПС у Чернігівській області посилається на те, що податковим повідомленням-рішенням від 20 листопада 2023 року № 11679/Ж10/25-01-24-08 до ТОВ «Товариство шанувальників природи» уже було застосовано штрафну санкцію у розмірі 1020,00 грн за пунктом 119.1 статті 119 ПК України, зазначене рішення платником податків не оскаржувалося, а тому, на думку апелянта, у спірному випадку наявні підстави для застосування підвищеного розміру штрафу.
Разом з тим, як вбачається з наявного у матеріалах справи акта камеральної перевірки від 19 жовтня 2023 року № 10075/Ж5/25-01-24-08-05, попереднє порушення полягало у несвоєчасному поданні ТОВ «Товариство шанувальників природи» Розрахунку за II квартал 2023 року, граничний строк подання якого сплинув 09 серпня 2023 року, тоді як фактично такий Розрахунок подано 18 вересня 2023 року.
Натомість, підставою для прийняття оскаржуваного у цій справі податкового повідомлення-рішення стали висновки контролюючого органу щодо наявності помилок у раніше поданій податковій звітності та зміни окремих її показників унаслідок подання уточнюючих Розрахунків від 11 січня 2024 року № 9374290122 та № 9435256336.
Зі змісту пункту 119.1 статті 119 ПК України слідує, що застосування штрафу у розмірі 2040,00 грн пов`язано з учиненням платником податків, до якого протягом року вже застосовано штраф, саме тих самих дій за таке саме порушення.
Водночас, Головним управлінням ДПС у Чернігівській області не наведено належного обґрунтування того, чому несвоєчасне подання податкової звітності, за яке до позивача було застосовано попередню штрафну санкцію, та подання податкової звітності з помилковими показниками, які в подальшому були скориговані уточнюючими Розрахунками, слід кваліфікувати як ті самі дії та таке саме порушення у розумінні наведеної норми.
Таким чином, саме по собі посилання апелянта на факт застосування до позивача протягом попереднього року штрафної санкції за пунктом 119.1 статті 119 ПК України не є достатнім для висновку про наявність передбаченої цією нормою повторності та, відповідно, правомірність застосування штрафу у розмірі 2040,00 грн.
Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідачем не доведено коригування, здійснені ТОВ «Товариство шанувальників природи» уточнюючими Розрахунками від 11 січня 2024 року № 9374290122 та № 9435256336, фактично призвели до зменшення та/або збільшення податкових зобов`язань платника податку та/або до зміни платника податку, тобто, до наслідків, з якими пункт 119.1 статті 119 ПК України пов`язує застосування відповідної фінансової відповідальності.
При цьому, як зазначено вище, зміна числових показників у поданих уточнюючих Розрахунках сама по собі не свідчить про зміну фактичного розміру податкових зобов`язань, тоді як контролюючим органом не встановлено та належними доказами не підтверджено відповідного впливу здійснених позивачем коригувань на суми податків і зборів, що підлягали нарахуванню, утриманню та сплаті.
Враховуючи вищевказане, колегія суддів погоджується з кінцевим висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для застосування до ТОВ «Товариство шанувальників природи» штрафних санкцій у розмірі 2040,00 грн та, відповідно, про протиправність податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Чернігівській області від 01 липня 2024 року № 10294/Ж10/25-01-24-08.
Решта доводів та заперечень апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.
Згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Товариство шанувальників природи» та наявність правових підстав для їх задоволення.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).
При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Чернігівській області залишити без задоволення.
Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 25 червня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач Вівдиченко Т.Р.

Судді Аліменко В.О.
Кузьмишина О.М.