ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 564/2394/26

03 вересня 2026 року 
Костопільський районний суд Рівненської області у складі
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у м. Костопіль, в режимі відеоконференції, обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 12026186150000046 про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Костопіль Рівненської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, у зв`язку із самовільним залишенням частини перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , раніше судимого вироком Костопільського районного суду Рівненської області від 02.07.2025 року за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, -
за участю сторін кримінального провадження: прокурора — ОСОБА_4 , обвинуваченого – ОСОБА_3 ,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 , будучи засудженим вироком Костопільського районного суду Рівненської області від 02.07.2025 за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 1 000 тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 /сімнадцять тисяч/ гривень, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та протягом року після засудження за цією статтею, вчинив умисний злочин у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, за наступних обставин.
Так, старший солдат ОСОБА_3 в порушення вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», у другій половині дня 07.04.2026, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, перебуваючи по вулиці Дерев`яна в місті Костопіль Рівненського району Рівненської області, незаконно придбав шляхом знайдення паперовий згорток з кристалічною речовиною білого кольору, яка містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, масою в речовині 0,1912 г., яку незаконно зберігав без мети збуту при собі до 16.45 год. 07.04.2026 на вулиці Складова в місті Костопіль Рівненського району Рівненської області, до моменту виявлення та вилучення працівниками поліції №2 Рівненського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області.
Ці, умисні дії, ОСОБА_3 , які виразилися у незаконному придбанні та зберіганні психотропних речовин без мети збуту, вчинене протягом року після засудження за цією статтею, суд кваліфікує за ч. 2 ст. 309 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , винним себе у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, підтвердив фактичні обставини справи, щиро розкаявся у вчиненому.
Суд, з`ясувавши думку прокурора, обвинуваченого щодо визначення обсягу доказів, які підлягають дослідженню та порядок їх дослідження, визнав недоцільним досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорювались. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумніву в добровільності їх позицій, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному суді.
Суд, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.309 КК України, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена поза розумні сумніви.
Відповідно до ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Відповідно до вимог ст.65 КК України та п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", суд, призначає покарання, яке є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно зі ст. 66 КК України, є щире каяття у вчиненому.
Обставина, що обтяжує покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України є рецидив кримінальних правопорушень.
При вирішенні питання призначення ОСОБА_3 виду та міри покарання, суд враховує тяжкість скоєного кримінального правопорушення, обставину, що пом`якшує покарання та наявність обставини, що його обтяжує, особу обвинуваченого, який на диспансерному нагляді у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, раніше притягався до кримінальної відповідальності, його відношення до скоєного кримінального правопорушення, та вважає, що з метою виправлення обвинуваченого, попередження з його боку вчинення нових кримінальних правопорушень, слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 309 КК України та приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства, оскільки обвинувачений до повного відбуття покарання за попереднім вироком вчинив нове кримінальне правопорушення, саме таке покарання, буде найбільш відповідати принципам та цілям його призначення і буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження нових кримінальних правопорушень.
Окрім того, вироком Костопільського районного суду Рівненської області за № 564/2729/25 від 02.07.2025 року ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст.309 КК України, та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 17000 грн. 
Станом на час розгляду справи штраф обвинуваченим не сплачений.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком (ч. 4 ст. 71 КК України).
Положеннями ч. 3 ст. 72 КК України встановлено, що основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.
Ці приписи закону є імперативними і підлягають обов`язковому виконанню.
Аналогічна правова позиція, висловлена об`єднаною палатою Касаційного кримінального суду Верховного Суду в постанові від 06.12.2021 року (справа № 243/7758/20), для застосування закріплених у ч. 1 ст. 71 КК України правил призначення покарання за сукупністю вироків законодавець визначив сукупність двох обов`язкових умов, що мають бути встановлені в їх нерозривній єдності, а саме: першої, що стосується моменту вчинення нового кримінального правопорушення засудженим - «після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання» за попереднім вироком; та другої - наявності невідбутої частини покарання (основного та/або додаткового) за попереднім вироком на момент призначення судом покарання за новим вироком.
Також, згідно з позицією Верховного Суду, висловленій у постанові від 20.01.2022 року (справа № 686/3226/20), положення ч. 3 ст. 72 КК України не тільки не виключають можливості застосування положень статей 70, 71 КК України щодо призначення покарання за сукупністю злочинів та за сукупністю вироків, але й прямо вказують на необхідність такого застосування. У той же час ч. 3 ст. 72 КК України передбачає не самостійне виконання вироків, якщо одним чи кількома з них призначено покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, а лише неможливість складення цих покарань з іншими видами покарань при призначенні їх за сукупністю злочинів або за сукупністю вироків і необхідність самостійного (окремого) виконання цих покарань.
Таким чином, на підставі ст. 71, 72 КК України слід повністю приєднати невідбуте покарання за попереднім вироком Костопільського районного суду Рівненської області від 02.07.2025 року та призначити остаточне покарання ОСОБА_3 за сукупністю вироків у виді позбавлення волі та штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, який згідно із ч. 3 ст.72 КК України виконувати самостійно.
Цивільний позов — відсутній.
Запобіжний захід - відсутній.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтвердженні витрати на залучення експертів.
Питання про долю речових доказів підлягає вирішенню відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.
Відповідно до ч. 15 ст. 615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.
На підставі викладеного та керуючись статтями 349, 368, 373, 374, 615 КПК України, суд-
УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.
На підставі ч.1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за цим вироком, повністю приєднати невідбуте покарання за попереднім вироком Костопільського районного суду Рівненської області за № 564/2729/25 від 02.07.2025 року за ч. 1 ст.309 КК України та призначити остаточне покарання ОСОБА_3 у виді 1 (одного) року позбавлення волі та штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.
Відповідно до ч.3 ст.72 КК України покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, виконувати самостійно.
З моменту проголошення цього вироку обрати засудженному ОСОБА_3 в залі суду запобіжний захід, у вигляді тримання під вартою і до набрання вироком законної сили, утримувати його в Державній установі "Рівненський слідчий ізолятор", але не довше 60 (шістдесяти) днів з дня проголошення цього вироку.
Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з 14 години 30 хвилин 03 вересня 2026 року.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави, процесуальні витрати на залучення експерта в розмірі 3855 грн. 88 коп.
Речові докази по справі, а саме:
- поліетиленовий згорток зеленого кольору, в якому знаходиться паперовий згорток з вмістом кристалічної речовини, зовні схожої на психотропний засіб, яка в своєму складі містить психотропну речовину, обіг якої заборонено – PVP, масою 0,1912 грам, які поміщені до спеціального пакету Експертної служби МВС України № 2604528, після набрання вироком законної сили – знищити.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційною інстанцією.
Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд Рівненської області.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору.

Суддя | ОСОБА_1