Справа № 560/8024/26
РІШЕННЯ
іменем України

24 липня 2026 року | м. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Фелонюк Д.Л. розглянув адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Україна 2001" до Львівської митниці про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови.

І. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН
Товариство з обмеженою відповідальністю "Україна 2001" звернулося в суд з позовом до Львівської митниці, в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці від 04.03.2026 року №UА209000/2026/000324/2 про коригування митної вартості товарів;
- визнати протиправним та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209230/2026/000645 від 02.03.2026 року.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач не мав підстав не застосовувати основний метод визначення митної вартості товару за ціною договору.
До суду надійшов відзив, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Зазначає, що відсутні достатні відомості, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів.
До суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач просить задовольнити позов. Зазначає, що викладені в відзиві заперечення не спростовують наведених у позовній заяві обставин.

ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ
Ухвалою від 08.05.2026 суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Ухвалою від 24.07.2026 суд у задоволенні клопотання Львівської митниці про розгляд справи № 560/8024/26 в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін відмовив.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
Між товариством з обмеженою відповідальністю "Україна 2001" та компанією "Saale-Elbe GmbH & Co. KG" 02.02.2026 укладено контракт № SE/UA/0202-1, відповідно до умов якого:
- постачальник зобов`язується передати у власність покупця техніку, обладнання (далі - товар), а покупець зобов`язується сплатити та прийняти товар на умовах визначених цим Контрактом (пункт1.1);
- конкретний асортимент, кількість, вартість товару, що постачається за кожною окремою поставкою в рамках цього контракту, визначено у специфікаціях (пункт 1.2);
- ціни на товар, що поставляється за цим контрактом, включаючи вартість пакування, оформлення відвантажувальних документів та завантаження, зазначаються в специфікаціях та інвойсах, отриманих ТОВ «Україна 2001» (пункт 1.3);
- загальна сума контракту становить 200000,00 Євро (пункт 1.4);
- терміни поставки товару, місце, умови поставки вказуються у специфікаціях до цього контракту (пункт 2.1);
- датою одержання товару покупцем вважається дата, зазначена в CMR міжнародній товарно-транспортній накладній (пункт 2.5);
- при поставці товару постачальник зобов`язується надати наступні документи: контракт; специфікацію; інвойс; експортну декларацію; сертифікат відповідності EUR-1; технічний паспорт (пункт 2.6);
- валютою платежу за цим контрактом є Євро (пункт 3.1);
- підставою для платежу інвойс, наданий постачальником (пункт 3.2);
- оплата товару здійснюється покупцем на підставі виставленого постачальником інвойсу впродовж 15 банківських днів з моменту його отримання (пункт 3.3);
- цей контракт набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами та діє до 31.12.2026 року (пункт 9.1).
Згідно з додатковою угодою від 27.02.2026 до контракту № SE/UA/0202-1 від 02.02.2026 у зв`язку з допущеною опискою у назві постачальника, сторони вирішили внести зміни до вступної частини та розділу 10 «Юридичні адреси та реквізити сторін» контракту № SE/UA/0202-1 від 02.02.2026, а також до інших документів, що складені на виконання умов цього контракту, змінивши назву постачальника з "Saale-Elbe GmbH & Co. KG" на "Agrarservice Saale-Elbe GmbH & Co. KG".
Специфікацією до контракту № SE/UA/0202-1 від 02.02.2026 визначено найменування, ціна та умови поставки товару, а саме: самохідний розкидач рідких добрив Holmer Terra Variant 585, ціна - 169300,00 Євро; дискова борона Amazone Catros 8003, що оснащена розкидачем рідких органічних добрив, ціна - 27700,00 Євро; роторно-поршневий насос Vogelsang, ціна - 3000,00 Євро; загальна вартість товару - 200000,00 Євро; строк поставки/відвантаження - впродовж 14 календарних днів з дати зарахування на розрахунковий рахунок постачальника 100% вартості товару.
З метою здійснення митного контролю та митного оформлення товару декларантом за посередництвом митного брокера ТОВ «Смарт Авто Транс» до Львівської митниці 04.03.2026 подано електронну митну декларацію № 26UA209230018739U5, в якій визначено митну вартість товару, що імпортується, за основним методом, а саме, за ціною зовнішньоекономічного договору (контракту) № SE/UA/0202-1 від 02.02.2026.
До вказаної митної декларації (графа 44) декларантом надано такі товаросупровідні документи: рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) 2026-39 від 03.02.2026; автотранспортна накладна (Road consignment note) 147124 від 26.02.2026; декларацiя про походження товару (Declaration of origin) 2026-39 від 03.02.2026; статус особи, яка подає митну декларацію 2 від 28.04.2025; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 від 07.02.2019; банківський платіжний документ, що стосується товару 251 від 06.02.2026; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги 40 від 27.02.2026; документ, що підтверджує вартість перевезення вантажу 35 від 27.02.2026; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів, подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів SE/UA/0202-1 02.02.2026; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №1 02.02.2026; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) б/н 27.02.2026; договір про надання послуг митного брокера б/н 27.08.2021; договір про надання послуг митного брокера Додаток №1 28.04.2025; договір (контракт) про перевезення 230226 23.02.2026; митна декларація, за якою було відмовлено у випуску товарів 26UA209230018739U5 02.03.2026.
За результатами перевірки митної декларації та документів, що підтверджують визначену митну вартість товару, митним органом відмовлено в митному оформленні товару та складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА209230/2026/000645 від 02.03.2026, а також, прийнято рішення про корегування митної вартості товарів № UА209000/2026/000324/2 від 04.03.2026, відповідно до якого митну вартість товару збільшено.
У спірному рішенні (графа 33) зазначено, що: «Відповідно до п.1 ч.4 ст.54 МКУ здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості За результатами проведеного опрацювання встановлено наступні розбіжності: Наданий до митного оформлення рахунок № INV-2026-39 від 03.02.2026, не містить печаток уповноважених осіб експортера. Що суперечить вимогам ст.9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» №996-XIV від 16.07.1999р. Що може свідчити про недостовірність заявлених документів та наявність іншого первинного облікового документа, що ставить під сумнів об`єктивність числових даних, зазначених у таких документах. За даних обставин такий інвойс не вважається підписаним, а відтак таким що узгоджує кількість, вартість та ціну товару, тобто узгоджує істотні умови конкретної партії товару, а відтак не являється документом, що підтверджує числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. При цьому, наявність таких обставин не дає можливості здійснити митному органу контроль правильності визначення митної вартості товару шляхом перевірки відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар. Слід відмітити, що в Контракті, специфікації, доповнені та у фактурі відсутні печатки експортера. Відповідно до зовнішньоекономічного контракту від 02.02.2026№ SE/UA/0202-1 постачальником являється Saale-Elbe GmbH & Co. KG, проте рахунок від № INV- 2026-39 від 03.02.2026 - виставлений-Agrarservice Saale-Elbe GmbH & Co. KG. Декларантом надано доповнення до контракту № б/н від 27.02.2026 щодо зміни назви постачальника, тобто, дані зміни здійснені після того як відбулася зовнішньоекономічна операція. Дана угода вступає в дію з дати підписання. Відповідно до п.3.2-контракту, підставою для платежу являється інвойс наданий постачальником. Відповідно до п. 14 Положення про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 28.07.2008 №216, платіжна інструкція в іноземній валюті або банківських металах, оформлена ініціатором в електронній або паперовій формі, повинна містити, серед інших, такий обов`язковий реквізит як підпис(и) [власноручний(і)/електронний(і)] відповідальної(их) особи(іб) платника, яка(і) відповідно до законодавства України має(ють) право розпоряджатися рахунком, або код автентифікації. На платіжній інструкції від 06.02.2026 № 251, поданому до митного оформлення, такий реквізит відсутній, що не дозволяє його розглядати як належний документ для підтвердження митної вартості. Слід зауважити, від 06.02.2026 № 251, складене платником в формі електронного документа. Натомість, відмітка банку про виконання має форму штампу АТ "Укрексібанк" та власноручного підпису невстановленої особи, що можливо лише для документу в паперовій формі. Реквізити електронного цифрового підпису представника банку на документі відсутні. Таким чином, електронний документ не містить відмітки банку про виконання переказу. Платіжна інструкція не може бути взята до уваги, оскільки не є документом, який засвідчує факт переведення коштів. У даному документі отримувачем коштів являється–фірма- Saale-Elbe GmbH & Co. KG. У рахунку на перевезення від 27.02.2026 № 40 та заявці на перевезення від 23.02.2026№ 230226- зазначено договір перевезення, проте до митного оформлення він не подавався. Даний рахунок виставлений 27.02.2026 проте, відповідно до відміток на товаросупровідних документах, (CMR), вантаж перетнув кордон 01.03.2026, тобто, на момент складання рахунку відомості щодо витрат на транспортування не були відомі у повному обсязі. Зазначене не дає можливості упевнитись у правильності та пропорційності розрахунку витрат на транспортування, а відповідно числового значення рівня митної вартості товару та всіх її складових. Таким чином, Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом. У сукупності всі перелічені фактори вказують на наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах та відсутність всіх відомостей щодо обставин купівлі-продажу товару. Відповідно до частин 3-4 статті 53 Митного кодексу України митним органом надана вимога декларанту стосовно надання наступних додаткових документів для підтвердження числових складових митної вартості товарів: 1) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 2) якщо рахунок сплачено,- банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 3) за наявності- інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 4) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 5) якщо здійснювалося страхування,- страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.6) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 7) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 8) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 9) виписку з бухгалтерської документації; 10) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 11) копію митної декларації країни відправлення; 12) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару. На вимогу митного органу декларантом надано- декларацію країни відправлення, висновок ТПП. Відповідно до п. 60 Національного стандарту № 1, затвердженого ПКМУ від 10.09.2003 № 1440 (далі– Національний стандарт), висновок підписується оцінювачем (оцінювачами), який безпосередньо проводив оцінку майна, і скріплюється печаткою та підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності- суб`єкта господарювання. Наданий Вами експертний висновок № 19-09/167 від 02.03.2026 підписаний провідним експертом ЛТПП Ю.Шлапак. Натомість підписи президента чи першого віце-президентів ЛТПП (згідно з відомостями на сайті організації Д.Афтанас, Р.Баран, Н.Карпенчук-Конопацька та В.Коруд. відповідно) відсутні. Експерт зробив аналіз на основі фото наданих замовником(2шт) та зробив оцінку. Для такої техніки ключовим фактором ціноутворення є напрацювання мотогодин. Проте у наданих документах замовником дослідження, інформація, щодо мотогодин відсутня. Експерт провів коригування на відпрацьовані мотогодини. При цьому, коригувальний коефіцієнт є неприйнятним, оскільки він документально не підтверджений. Даний висновок може бути використаний щодо митної вартості для подання в митні органи. Проте документів які спростовують решту розбіжностей, виявлених митним органом, декларантом не надано. Зважаючи на викладене, відповідно до вимог п. 2 ч. 6 ст. 54 МКУ, у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій- четвертій статті 53МКУ, Львівська митниця не визнає заявлену митну вартість. Проведено консультації з декларантом згідно з ст.57 МКУ. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) та методу 2б (ст.60 МКУ) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МКУ) та методу 2г (ст.63 МКУ) з причини відсутності в митного органу вартісної основи для розрахунку митної вартості. Застосовано метод 2ґ (ст. 64 МКУ). Митний кодекс України від 13.03.2012 року №4495-VI розділ III. Джерелом інформації для коригування митної вартості:- товару № 1 слугувала МД № 25UA205140012745U3 від 28.02.2025 де фактурна вартість товару Моторний самохідний засіб спеціального призначення(спеціально сконструйований для розміщення пристроїв, які надають можливість виконувати нетранспортні функції, а саме внесення органічних добрив в грунт):Самохідний сільськогосподарський розкидач рідких органічних добрив HOLMER TERRA VARIANT TV585, 2019 року випуску, бувший у використанні становить-330800 Євро за штуку плюс транспортні витрати 71600 грн по курсу. 50,86610000-становить-1407,62Євро. Митна вартість330800+1407,62=332207.62 Євро. Коригування на обсяг партії, умови поставки, комерційні умови не здійснювалось».
Вважаючи оскаржені рішення та картку відмови протиправними, позивач звернувся до суду з позовом.

IV. ЗАКОНОДАВСТВО ТА ОЦІНКА СУДУ
Згідно з частинами 1, 2 статті 1 Митного кодексу України (далі - МК України) законодавство України з питань митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів. 
Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.
Відповідно до частини 1 статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 50 МК України відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів.
Відповідно до частини 1 статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Частинами 1, 2 статті 52 МК України визначено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Декларант, який заявляє митну вартість товару, зобов`язаний: 1) заявляти митну вартість, визначену ним самостійно, у тому числі за результатами консультацій із митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
Відповідно до частин 1 - 3 статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант на письмову вимогу митного органу зобов`язаний протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:
1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
4) виписку з бухгалтерської документації;
5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;
6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
7) копію митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Відповідно до статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний:
1) здійснювати контроль заявленої декларантом митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
2) надавати декларанту письмову інформацію про причини, за яких заявлена ним митна вартість не може бути визнана;
3) надавати декларанту письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування;
4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються:
у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю;
у разі згоди декларанта з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом;
у разі незгоди декларанта з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання забезпечення сплати митних платежів відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.
Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:
1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;
2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;
3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів;
4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску;
5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості;
6) обмінюватися інформацією, що стосується митної вартості товарів, в електронній формі у форматі міжнародних стандартів обміну електронною інформацією з митними органами іноземних держав із використанням інформаційних технологій, за умови дотримання вимог щодо її конфіденційності;
7) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.
Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:
1) невірно проведеного декларантом розрахунку митної вартості;
2) неподання декларантом документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
3) невідповідності обраного декларантом методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;
4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Згідно з статтею 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:
1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);
2) другорядні:
а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;
б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;
в) на основі віднімання вартості;
г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);
ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Статтею 55 МК України встановлено порядок коригування митної вартості товарів.
Відповідно до частини 2 статті 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:
1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;
2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;
3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом;
4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування;
5) інформацію про:
а) право декларанта на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:
у разі згоди декларанта з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом;
у разі незгоди декларанта з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання забезпечення сплати митних платежів відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті;
б) право декларанта оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.
Правилами заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затвердженими наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598 (далі - Правила № 598), встановлено, що графа 33 рішення про коригування митної вартості товарів "Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості" має містити окрім зазначення номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, також пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.
Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 23.10.2020 у справі №820/3231/16, яка врахована судом при ухваленні цього рішення, обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивачеві. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.
Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені МК України (стаття 53), заборонено.
Наведені положення митного законодавства зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей.
Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є не підтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Щодо наведених підстав для прийняття спірного рішення про коригування митної вартості, суд зазначає та враховує таке.
Стосовно твердження відповідача, що наданий до митного оформлення рахунок № INV-2026-39 від 03.02.2026, контракт, специфікація, доповнення та фактура не містять печаток уповноважених осіб експортера, то суд зазначає таке.
Рахунок-фактура (англ. invoice account, франц. facture, нім. Rechnung, Faktura, Handels faktura) вид комерційного рахунка, в якому зазначено суму, що повинна бути сплачена за товар. Окрім свого основного призначення як документа, в якому зазначено суму належного за товар платежу, рахунок-фактура може бути використаний як супровідний документ. Рахунок-фактура має містити дату складання, найменування та реквізити продавця і покупця, найменування товарів, їх ціну, загальну вартість рахунку, валюту, ставки та розмір податку. Також в рахунку-фактурі можуть зазначатись реквізити зовнішньоекономічної угоди, відповідно до якого здійснюється поставка, реквізити відвантажувального документа, платіжні реквізити та інші відомості, у разі якщо їх наявність в рахунку-фактурі передбачена умовами договору, такі як умови поставки, умови оплати, місце завантаження, розмір та підстави надання знижок.
Фактично рахунок-фактура є розрахунково-платіжним документом, що передбачає тільки виставлення певних сум до оплати покупцям за поставлені (фактично поставлені) товари чи надані (фактично надані) послуги, а сам факт отримання товарів (послуг) може бути підтверджений додатково-оформленими документами (як то акт прийому-передачі виконаних робіт (послуг)).
Згідно з постановою Верховної Ради України від 19.06.1992 № 2479-XII «Про приєднання України до Конвенції про створення Ради Митного Співробітництва 1950 року» Україна приєдналася до Конвенції про створення Ради Митного Співробітництва 1950 року.
Рекомендаціями Ради від 16.05.1979 членам Ради та членам Організації Об`єднаних Націй або її спеціалізованим агентствам, митним або економічним Об`єднанням рекомендовано приймати комерційні рахунки, складені у будь-який спосіб, наприклад, методом одноразового запису, у випадках, коли представлення комерційного рахунку потрібне у зв`язку з митним очищенням товарів, а також утриматись від вимоги підпису для митних цілей на комерційних рахунках, представлених на підтвердження декларації на товари.
На дотримання зазначених рекомендацій звертає увагу Європейська економічна комісія ООН (рекомендації СЕК ООН 1982 року № 18 «Заходи щодо спрощення процедур міжнародної торгівлі» та 1983 року №6 «Формуляр-зразок уніфікованого рахунку для міжнародної торгівлі»).
Рекомендацією СЕК ООН 2001 року № 18 «Заходи щодо спрощення процедур міжнародної торгівлі» (переглянутою) пропонується по можливості уникати внесення від руки підписів або еквівалентних їм відміток на паперових документах (наприклад, на рахунках-фактурах).
У постанові Верховного Суду від 16.04.2019 у справі № 815/6698/17 міститься висновок, що відсутність на специфікаціях до контракту круглої печатки фірми-відправника, відсутність печатки та підпису відповідальної особи на Інвойсі, не вказують на їх недійсність, та не впливають на числові значення складових митної вартості товарів.
Крім того, Закон України від 23.03.2017 № 1982-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо використання печаток юридичними особами та фізичними особами – підприємцями» остаточно скасував обов`язкове використання печаток. 
Печатка не є обов`язковим реквізитом жодного документа, якщо інше прямо не встановлено законом або умовами конкретного договору.
Відтак, відсутність печатки на документах не впливає на їх юридичну силу.
Також, суд звертає увагу на те, що згідно з листом Державної митної служби від 01.03.2011 № 11/3-10.10/3339-ЕП роз`яснено, що у міжнародній практиці допускається застосування навіть рахунків (іnvoice) без підпису особи, рахунки (іnvoice), складені нерезидентами, що подаються під час здійснення митного контролю й оформлення товарів, можуть не містити підпису та відсутність підпису на поданому для здійснення митного контролю й оформлення товарів рахунку (іnvoice), складеному нерезидентом, не є підставою для відмови в митному оформленні товарів.
Жодними нормами законодавства не передбачено обов`язкову вимогу щодо використання печаток суб`єктами господарювання під час здійснення господарської діяльності.
Разом з тим, при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості відповідний орган має впевнитись, що комерційний інвойс можна ідентифікувати з поставкою оцінюваного товару та він містить відомості, які підтверджують відомості щодо ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті.
У спірному випадку, позивач надав рахунок-фактуру (інвойс), що містив всю необхідну інформацію для підтвердження числових даних, заявленої митної вартості.
Крім того, суд критично оцінює посилання митного органу на статтю 9 Закону № 996-XIV, оскільки за змістом преамбули Закону № 996-XIV, він визначає правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні та, відповідно, не може встановлювати вимоги до документів, виданих іноземними компаніями (нерезидентами).
Отже, відсутність печаток не є невідповідністю в поданих до митного оформлення документах, а тому, не може бути підставою для відмови в митному оформленні товарів за першим методом.
Щодо доводів відповідача про невідповідність назви постачальника, а також розбіжності в назві отримувача коштів у платіжній інструкції, то суд зазначає таке.
Зі змісту додаткової угоди від 27.02.2026 до контракту № SE/UA/0202-1 від 02.02.2026 слідує, що під час підготовки та укладення контракту № SE/UA/0202-1 сторонами допущено описку у назві постачальника, зокрема, зазначено "Saale-Elbe GmbH & Co. KG", а не "Agrarservice Saale-Elbe GmbH & Co. KG". При цьому, зазначеною додатковою угодою усунута невідповідність, на яку вказує відповідач. 
Щодо зазначення митним органом, що зміна назви постачальника здійснена після зовнішньоекономічної операції та, відповідно, не спростовує невідповідність назви, з огляду на зазначення в додатковій угоді від 27.02.2026 про те, що вона вступає в дію з дати підписання, то суд вважає такі твердження необґрунтованими. Після виправлення описки в частині назви постачальника, реквізити постачальника (юридична адреса, код, банківські реквізити тощо) залишились незмінними. Це також свідчить про правомірність виставлення рахунку від імені Agrarservice Saale-Elbe GmbH & Co. KG., а також, оформлення усіх митних документів із зазначенням правильного найменування постачальника - «Agrarservice Saale-Elbe GmbH & Co. KG.». 
Суд додатково підкреслює, що незмінність реквізитів постачальника підтверджує відсутність жодної невизначеності щодо особи продавця на момент здійснення митного контролю.
Факт підписання додаткової угоди пізніше (у цьому випадку після здійснення зовнішньоекономічної операції) не нівелює її юридичної сили та правомірності для митного оформлення, серед іншого, якщо він ідентифікує сторони правочину. Крім того, митний орган, з урахуванням незмінності (після підписання додаткової угоди) реквізитів постачальника, не був позбавлений можливості перевірити реєстраційний номер компанії (VAT ID) і, відповідно, перевірити ідентичність експортера.
Водночас, станом на дату подання декларації (04.03.2026) додаткова угода від 27.02.2026 вже існувала, була чинною і входила до пакету супровідних документів.
Платіжна інструкція є банківським документом, який підтверджує факт оплати, а не встановлює ціну. Якщо банк прийняв та виконав платіж, він автоматично пройшов процедуру валютного контролю та ідентифікації. Митний орган не наділений повноваженнями здійснювати банківський нагляд та оцінювати правомірність прийняття банком платіжних інструментів.
Надаючи оцінку доводам відповідача про неналежне оформлення платіжної інструкції від 06.02.2026 № 251, суд вважає їх безпідставними з урахуванням такого.
Платіжна інструкція від 06.02.2026 № 251 оформлена у формі Клієнт-банк.
В свою чергу, платіжна інструкція у формі Клієнт-Банк - це електронний документ, який ініціатор (клієнт) створює та направляє до банку через систему дистанційного обслуговування для виконання платіжної операції. Вона має таку ж юридичну силу, як і паперове доручення, але підписується електронним підписом (КЕП/ЕЦП) та дозволяє керувати коштами 24/7.
Верховний Суд у постанові від 17.04.2018 у справі № 815/329/17 зазначив, що фактична оплата за поставлений товар, як і спосіб здійснення такої оплати (готівковий, безготівковий), так і часові рамки оплати (передоплата, післяплата, відстрочка) не впливають на ціну (розмір оплати) товару, що передбачена контрактом (з урахування додаткових платежів, якщо такі передбачені чи здійснені).
Аналогічна позиція наведена у постанові Верховного Суду від 01.03.2023р. по справі №420/18880/21.
У постанові від 11.06.2019 у справі №813/1755/17 Верховний Суд зазначив, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. У свою чергу умови оплати безпосередньо ціни товару не стосуються. У зв`язку з цим відомості про умови оплати товару не повинні братися митним органом до уваги при контролі за митною вартістю, а відтак суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.
Водночас, на долученій до матеріалів справи платіжній інструкції від 06.02.2026 № 251 в графі «відмітки банку» наявна печатка АТ «Укрексімбанк» та підпис відповідального працівника фінансової установи.
Відсутність підпису на електронному документі компенсується використанням КЕП/ЕЦП у системі «Клієнт-Банк». Наявність штампа банку на паперовій копії електронного документа є стандартною процедурою візуалізації для третіх осіб і не є порушенням.
Отже, внесена до платіжної інструкції від 06.02.2026 № 251 інформація не ставить під сумнів ні сам банківський переказ, ні відповідне призначення таких коштів.
Стосовно доводів митного органу про передчасне виставлення рахунку за транспортні послуги та неподання договору на перевезення, то суд зазначає таке.
Між товариством з обмеженою відповідальністю "Україна 2001" (замовник) та ТОВ «ЗЕРНО ЕКСПОРТ» (перевізник) 01.01.2026 укладено договір надання послуг перевезення вантажів автомобільним транспортом №01/01-2026/ПВ-4, який містить загальні умови співпраці між сторонами. При цьому, зі змісту пункту 1.2 зазначеного договору слідує, що конкретні умови поставки обумовлюються сторонами у заявках на перевезення вантажів, що є невід`ємною частиною договору.
Надалі, 23.02.2026 між позивачем та ТОВ «ЗЕРНО ЕКСПОРТ» підписано (укладено) заявку №230226 на перевезення вантажів, в якій визначені усі істотні умови, зокрема: реквізити замовника, відправника, перевізника; місце, дата та час завантаження; найменування вантажу; пункт розвантаження; пункт пропуску; вартість послуг.
Рахунок на перевезення виставлений 27.02.2026. Крім того, ТОВ «ЗЕРНО ЕКСПОРТ» надало довідку про вартість доставки вантажу (№35 від 27.02.2026), в якій деталізовано суми послуг. Виставлення рахунку до перетину кордону не суперечить нормам законодавства та, фактично, є загальноприйнятою практикою, заснованою на погоджених тарифах перевізника.
Суд вважає, що позивач надав митному органу усі необхідні документи для визначення вартості транспортних послуг. Подані документи не мали між собою жодних розбіжностей і були достатніми для завершення митного оформлення за першим заявленим декларантом методом.
Щодо твердження митного органу про порушення вимог до оформлення експертного висновку та його необґрунтованості, то суд зазначає таке.
На вимогу митного органу позивач надав Експертний висновок № 19-09/167 від 02.03.2026, підготовлений провідним експертом Львівської торгово-промислової палати Юрієм Шлапаком, який підписаний зазначеним експертом та містить печатку відділу оцінки майна Львівської торгово-промислової палати.
Суд зазначає, що Національний стандарт №1, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 №1440, встановлює загальні засади оцінки майна та регулює діяльність суб`єктів оціночної діяльності у розумінні Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» від 12.07.2001 №2658-III. Висновок торгово-промислової палати щодо вартісних характеристик товарів є документом, передбаченим пунктом 8 частини 3 статті 53 МК України, і не є «звітом про оцінку майна» у розумінні Національного стандарту №1. Відповідно, вимоги цього стандарту до підписантів та змісту звіту не поширюються на висновки торгово-промислової палати, що подаються для підтвердження митної вартості товарів.
Щодо висновків митного органу про необґрунтованість висновку експерта, оскільки оцінка техніки проводилася на основі фотографій без документального підтвердження напрацювання мотогодин, що робить використаний коригувальний коефіцієнт неприйнятним для митниці, то суд оцінює його критично з урахуванням такого.
В якості джерел інформації експерт використовував документи, які були надані до митного оформлення, інформацію з інтернет-джерел, довідково-інформаційні матеріали з розрахунку зовнішньоторговельних контрактних цін, цінові кон`юнктури ринку країни товаровиробника та постачальників даної продукції отриманої зі спеціалізованих торгівельних площадок та даними відкритих джерел мережі «Інтернет», інформаційний банк даних ТПП, закони України, національні стандарти.
Відповідно до частини 2 статті 11 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» методичні та експертні документи, видані торгово-промисловими палатами в межах їх повноважень, є обов`язковими для застосування на всій території України.
Митний орган не має права самостійно оцінювати методологію експертного дослідження, якщо експерт має відповідну кваліфікацію.
Крім того, те, що експертний висновок підписується експертом який проводив експертизу, а його підписування іншими посадовими особами не передбачається, узгоджуються з приписами Положення про загальний порядок надання послуг з цінової інформації торгово-промисловими палатами в Україні, затвердженого рішенням Президії ТПП України від 30.01.2020 № 52(4).
Більше того, експертний висновок торгово-промислової палати є додатковим документом, що подається на вимогу митного органу. Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 30.06.2022 у справі №280/1824/19, висновки щодо якісних і вартісних характеристик товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, мають інформативний характер, не є визначальними під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості, а наявність у них окремих неточностей не може бути єдиною та самодостатньою підставою для коригування заявленої митної вартості.
Щодо посилання відповідача в оскарженому рішенні на те, що заявлений рівень митної вартості товарів не відповідає мінімальному рівню, за яким здійснювалось митне оформлення подібних товарів на інших митницях, то суд зазначає таке.
Зі змісту спірного рішення слідує не дотримання відповідачем наведених вимог Правил № 598, а саме, посилаючись на коригування митної вартості з урахуванням МД № 25UA205140012745U3 від 28.02.2025, відповідач сам зазначає, що «Коригування на обсяг партії, умови поставки, комерційні умови не здійснювалось». Тобто відповідач здійснив коригування митної вартості спірного товару без урахування відмінностей у складових вартості товару.
Таким чином, митний орган не виконав обов`язку з належного порівняльного аналізу, що є самостійною підставою для визнання рішення про коригування митної вартості протиправним.
Зазначена позиція відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах від 19.09.2022 у справі № 1.380.2019.004890, від 21.12.2018 у справі № 815/1670/17.
Крім того, формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості подібних товарів не може вважатися заниженням митної вартості і не є перешкодою для застосування основного методу визначення митної вартості товару, та не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за основним методом визначення його митної вартості.
До такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 18.08.2021 у справі №821/1050/17.
Отже, наданими документами підтверджується, що позивач під час митного оформлення надав відповідачу необхідні документи, які належним чином ідентифікували оцінювані товари, містили об`єктивні і достовірні дані, що підтверджували заявлену декларантом митну вартість товарів за ціною договору (контракту) згідно з вимогами частин 4 та 5 статті 58 МК України.
Натомість, відповідач не надав суду належних доказів того, що документи, подані позивачем для митного оформлення, були недостатніми чи такими, що у своїй сукупності спростовували достовірність заявленої позивачем інформації.
Враховуючи викладене, рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів від 04.03.2026 № UА209000/2026/000324/2 та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Львівської митниці від 02.03.2026 № UA209230/2026/000645 є протиправними і їх слід скасувати.
Інші доводи та заперечення сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.
Слід зазначити, що згідно з пунктом 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994).
За нормами частин 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Наведене свідчить про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає та враховує таке.
Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (частина 1 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України).
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Позивач сплатив судовий збір у розмірі 5324,80 грн, а тому, ці витрати слід стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
У позовній заяві зазначено, що позивачем затрачено кошти на правничу допомогу в орієнтовному розмірі 10000,00 грн.
Щодо цього суд зазначає та враховує таке.
Згідно з частинами 1 - 4 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з частиною 7 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Отже, стосовно вирішення питання про стягнення з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу позивач скористався своїм правом, визначеним частиною 7 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.
Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне встановити позивачу строк для надання відповідної заяви та доказів про розмір судових витрат на професійну правничу допомогу - 5 днів з дня ухвалення цього рішення.
Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

позов товариства з обмеженою відповідальністю "Україна 2001" задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів від 04.03.2026 № UА209000/2026/000324/2.
Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Львівської митниці від 02.03.2026 № UA209230/2026/000645.
Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Україна 2001" судові витрати у розмірі 5324 (п`ять тисяч триста двадцять чотири) грн 80 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці.
Встановити товариству з обмеженою відповідальністю "Україна 2001" строк для надання відповідної заяви та доказів про розмір судових витрат на професійну правничу допомогу - 5 днів з дня ухвалення цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: | Товариство з обмеженою відповідальністю "Україна 2001" (вул. Небесної Сотні, 37 В, с-ще Теофіполь, Хмельницький р-н, Хмельницька обл., 30602 , код ЄДРПОУ - 35080933)
Відповідач: | Львівська митниця (вул. Костюшка, 1, м. Львів, Львівська обл., 79000 , код ЄДРПОУ - 43971343)
Головуючий суддя | | Д.Л. Фелонюк