ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 293/742/26
Провадження № 2/293/716/2026

03 серпня 2026 року | селище Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області в складі:
головуючої судді     Проценко Л.Й.
за участю секретаря судового засідання Ничипорук Н.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Черняхів в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором
ВСТАНОВИВ: 
І. Короткий зміст позо вних вимог
26.05.2026 Товариство з обмеженою відповідальність «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» в особі представника – Адвокатське об`єднання «Апологет» - адвоката Усенка М.Г., звернулось до суду з позовом, за змістом якого просить стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитним договором №39137-10/2024 від 21.10.2024 в загальному розмірі 24 780 грн., сплачений судовий збір в розмірі 2662,40 грн та витрати на правничу допомогу в сумі 8000 грн. 
В обґрунтування позову ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» зазначає, що 21.10.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Стар файненс груп» та ОСОБА_1 укладено договір №39137-10/2024 за умовами якого товариство надало відповідачу фінансовий кредит в розмірі 5900 грн. на умовах строковості, зворотності та платності. Відповідач зобов`язувався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним на умовах визначених договором.
Товариство свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі та надало відповідачу грошові кошти в обсязі та на умовах визначених умовами кредитного договору. Однак відповідач умов кредитного договору не виконав. 
24.02.2025 ТОВ «Стар файненс груп» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит капітал» уклали договір факторингу №24022025 від 24.02.2025 за умовами якого ТОВ «Стар файненс груп» за плату відступило, а ТОВ «ФК» Кредит капітал» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №39137-10/2024 від 21.10.2024. 
Станом на дату подання позову заборгованість відповідача перед позивачем становить 24 780 грн, а саме: 
-заборгованість за тілом кредиту – 5900 грн;
-заборгованість за процентами – 7080 грн;
-заборгованість за пенею/штрафом – 11800 грн.
За вказаних підстав, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в загальному розмірі 24 780 грн, понесені судові витрати в сумі 2662,40 грн. зі сплати судового бору та 8000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
ІІ. Процедура та позиції сторін
Ухвалою від 29.05.2026 суд відкрив провадження у справі. Розгляд справи призначив за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Перше судове засідання призначено на 09 год.30 хв. 30.06.2026. Суд також задовольнив клопотання про витребування у Монобанк емітент АТ «Універсал банк» інформацію щодо підтвердження зарахування кредитних коштів відповідачу (а.с.54-55).
15.06.2026 АТ «Універсал банк» надав суду запитувану інформацію (а.с.58-59).
30.06.2026 вказана справа не розглядалась у зв`язку з перебуванням головуючої судді у нарадчій кімнаті у кримінальному провадженні №278/3344/15-к (а.с.61).
03.08.2026 сторони в судове засідання не з`явилися. У позовній заяві представник позивача просить розгляд справи проводити у відсутності представника банку, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.5).
Відповідач відзиву на позовну заяву не подав. Ухвала про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою та доданими до неї матеріалами, направлена на адресу відповідача за зареєстрованим місцем його проживання, однак поштове відправлення повернулось до суду без вручення адресату з відміткою поштового відділення "адресат відсутній за вказаною адресою" (а.с.60,63). 
Відповідно до вимог п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України відповідач вважається належним чином повідомлений про день та час розгляду справи в суді, оскільки днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку.
Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
В ході розгляду справи, суд відповідно до п.4 ч.5 ст.12 ЦПК України, створив сторонам всі умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ЦПК України.
03.08.2026, суд постановив провести заочний розгляд справи, відповідно до положень ст.280 ЦПК України.
У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Згідно з ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та докази на їх підтвердження
Судом встановлено наступні обставини справи.
21.10.2024 між ТОВ "Стар файненс груп" та відповідачем – ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту №39137-10/2024, згідно умов якого ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 5900,00 грн., строком на 120 днів. Дата надання кредиту – 21.10.2024. Кінцева дата погашення кредиту – 17.02.2025. Денна процентна ставка – 1% та застосовується в межах строку кредитування. 
Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає 12980 грн. Загальні витрати по кредиту складають 7080 грн.
Договір підписаний електронним підписом ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатором W0312(а.с.20-26).
Крім того, відповідачем також підписано заяву-анкету клієнта на отримання фінансового кредиту, паспорт споживчого кредиту та графік платежів, який є додатком №1 до договору про надання фінансового кредиту №39137-10/2024 (а.с.16-19, 27).
Перерахування кредитних коштів на рахунок ОСОБА_1 підтверджується повідомленням АТ «Райффайзен банк» №БТ/Е-25383 від 13.06.2026 (а.с.58). 
З розрахунку заборгованості ТОВ «Стар файненс груп» відповідача ОСОБА_1 за кредитом у гривні №39137-10/2024 від 21.10.2024 вбачається, що загальна сума заборгованості відповідача за період з 21.10.2024 по 17.02.2025 становить 24780,00 грн. з яких 5900,00 грн. заборгованості за тлом кредиту, 7080,00 грн. заборгованості по процентах та 11800,00 грн. заборгованості за пенею/штрафом (а.с.31-32). 
24.02.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит капітал» (фактор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Стар файненс груп» (клієнт) укладено договір факторингу №24022025 відповідно до умов якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами. (а.с.34-38). 
Згідно витягу з реєстру боржників до договору факторингу №24022025 від 24.02.2025 за №2051 значиться ОСОБА_1 , кредитний договір №39137-10/2024, загальна сума заборгованості 24 780 грн (а.с.39).
Оплата ТОВ «ФК «Кредит капітал» на користь ТОВ «Стар файненс груп» коштів за договором факторингу №24022025 від 24.02.2025 підтверджується платіжною інструкцією №3699 від 24.02.2025 (а.с.40).
ІV. Законодавство, що підлягає застосуванню, оцінка та мотиви суду
Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. 
Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію». Зокрема, в ст.13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем i третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Відповідно до ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особi, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дiй чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, i це роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 цього закону регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч.1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п.12, ч.1 ст.3 Закону одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення вiд особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Таким ідентифікатором є СМС повідомлення з кодом, якай зазначений у тексті договору у розділі «Підписи сторiн».
Також, приписами ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. 
Судом встановлено, що договір про надання фінансового кредиту №39137-10/2024, графік платежів та паспорт споживчого кредиту підписані відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором W0312.
Відповідно до п.7 ст.11 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Позивачем надано докази про зарахування на рахунок відповідача кредитних коштів в розмірі 5900,00 грн. за договором №24022025 від 24.02.2025 на платіжну карту НОМЕР_1 .
Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 статті 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
За правилами ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1ст.626 ЦК України).
Згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно ст.ст.525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до змісту ст.ст.610,612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.
Згідно ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У ч.1 ст.638 ЦК України закріплена норма, згідно з якою договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності кредитного договору, зазначений договір недійсним не визнано, доказів того, що наведені умови договору, його форма і порядок укладення суперечать волевиявленню позичальника, було обмеженим і не відповідало його внутрішній волі. Викладені істотні умови, права і обов`язки сторін, зокрема, способи та терміни погашення кредиту погоджені сторонами, про що свідчить їх підписання ними.
Пунктом 1 ч.1ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ч.1ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).
Згідно ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
24.02.2025 відбулась заміна кредитора, до позивача ТОВ «ФК «Кредит капітал» перейшли права грошової вимоги до боржників ТОВ «Стар файненс груп», в тому числі і до боржника ОСОБА_1 за договором №24022025 від 24.02.2025.
В матеріалах справи відсутні відомості щодо повернення кредитних коштів відповідачем первісному кредитору, або ж позивачу.
Суд вважає доведеним розрахунок первісного кредитора за договором №24022025 від 24.02.2025 за період з 21.10.2024 до 17.02.2025 в частині нарахування відсотків у розмірі 7080,00 грн. 
Суд бере до уваги те, що боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на її погашення первісному кредитору і таке виконання є належним. 
Відповідна правова позиція викладена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 «…боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. ... неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі".
Згідно вимог ч.1 ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Таким чином, перевіривши та з`ясувавши всі необхідні обставини справи та оцінюючи всі наявні докази по справі, досліджені в ході судового засідання в їх сукупності, суд встановив, що позивач довів за допомогою належних та допустимих доказів факт передачі первісним кредитором ТОВ «Стар файненс груп» на підставі договору факторингу №2402205 від 24.02.2025 права грошової вимоги у заявленому позивачем розмірі до ОСОБА_1 за кредитним договором №24022025 від 24.02.2025. 
Також правомірним суд вважає нарахування позивачем відсотків в межах строку дії договору за користування кредитом за 120 календарних дні, а саме у період з 21.10.2024 по 17.02.2025 за стандартною відсотковою ставкою 1% у розмірі 7080,00 грн.
Таким чином, суд дійшов висновку про те, що відповідач після отримання кредитних коштів взяті на себе зобов`язання відповідно до укладеного договору не виконав, істотно їх порушив, до погашення заборгованості заходів не вживав, що є підставою для стягнення з нього заборгованості за договором споживчого кредиту та відсотків.
За вказаних обставин, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості по кредитному договору в розмірі 5900,00 грн тіла кредиту, 7080,00 грн процентів нарахованих первісним є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Щодо вимоги позивача про стягнення із відповідача 11800,00грн. штрафних санкцій, суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту 18 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, який доповнений Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану» від 15 березня 2022 року № 2120-IX та набрав чинності 17.03.2022, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Відтак, враховуючи наведене, боржник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення на період воєнного стану.
Враховуючи наведене, суд доходить висновку, що вимога про стягнення із відповідача штрафу за порушення грошового зобов`язання задоволенню не підлягає.
За приписами ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, з`ясувавши в достатньо повному об`ємі права та обов`язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку, що позовні ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» підлягають частковому задоволенню.
V. Розподіл судових витрат 
Згідно з ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином, з врахуванням положень ст. 141 ЦПК України, приймаючи до уваги наведене, та те, що позовна заява задоволена на 52,38% від заявлених позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 1394,57 грн.
Щодо витрат понесених позивачем на правничу допомогу, суд зазначає наступне. 
Відповідно до положень статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно із частиною 2 та частиною 4 статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
При цьому, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 по справі №826/1216/16 визначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17.02.2021 (провадження №61-44217св18), витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано договір про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025 укладеного із адвокатським об`єднанням «Апологет», акт №257 наданих послуг від 11.05.20-26 та детальний опис наданих послух до акту №257 за договором про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025 (а.с.44).
Враховуючи категорію і складність даної справи, зміст заявлених позивачем позовних вимог, обсяг робіт виконаних адвокатом, обсяг наданих послуг, значимість спору для сторін, суд вважає, що витрати, понесені позивачем на правничу допомогу в розмірі 8000,00 гривень є завищеними та неспівмірними до складності справи та виконаних адвокатом робіт, а тому підлягають частковому задоволенню в розмірі 3000,00грн. 
Керуючись ст. ст. 77-81, 83, 89, 95, 141, 247, 263-265, 273, 279, 280-283, 354, 355 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал» заборгованість за кредитним договором №39137-10/2024 від 21.10.2024 у розмірі 12 980 (дванадцять тисяч дев`ятсот вісімдесят) гривень 00 копійок; судовий збір у розмірі 1394 (одна тисяча триста дев`яносто чотири) гривні 57 копійок та 3000 (три тисячі) гривень витрат на правничу допомогу.
В решті позову відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана до Черняхівського районного суду Житомирської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відомості про учасників справи:
Позивач: 
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал», 
Місце знаходження: 79029, м.Львів, вул.Смаль-Стоцького, 1 корп.28, 4-й поверх.
код ЄДРПОУ 35234236.

Відповідач: 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , 
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Повний текст складений та підписаний 10.08.2026.

Головуючий суддя | Людмила ПРОЦЕНКО