Справа № 215/530/26 
1-кп/215/546/26 

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2026 року Т ернівський районний суд міста Кривого Рогу
у складі:головуючого– судді ОСОБА_1 
з участю: секретаря ОСОБА_2 
прокурора ОСОБА_3 
потерпілого ОСОБА_4 
обвинуваченого ОСОБА_5 

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 12025041760000864 від 11.12.2025 року про обвинувачення :

ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, громадянина України, маючого середню-спеціальну освіту, не одруженого, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст.89 КК України раніше не судимого, 

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, 

ВСТАНОВИВ:

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", який затверджено Законом України 2102-ІХ, у зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 2-частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан, який неодноразово послідовно безперервно продовжувався, останній раз – з 05 години 30 хвилин 05 листопада 2025 року строком на 90 діб.
Указом Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію» було оголошено про проведення загальної мобілізації на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва. Даний Указ затверджено Законом України № 2105-ІХ від 03.03.2022 року.
08 квітня 2025 року наказом командира військової частини НОМЕР_2 № 100, солдата ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення. 
Згідно ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII від 25.03.1992 солдат ОСОБА_5 , набув статусу військовослужбовця і під час проходження військової служби повинен, окрім іншого, дотримуватися вимог ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 6, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999, ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999, Військової Присяги, які вимагають від нього свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою і поважати гідність інших людей, бути ввічливим і дотримуватись військового етикету, поводитися з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
Поряд з цим, ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин за наступних обставин. Так, 10.12.2025 приблизно о 12:00 годині, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не надалось можливим, ОСОБА_5 , перебував поблизу сховищ (сараїв), що розташовані по вул. Перлинна в Тернівському районі м. Кривого Рогу, в цей момент у останнього раптово виник прямий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, шляхом проникнення до сховища (сараю), який знаходиться поблизу будинку №1 по вул. Перлинна. 
З метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 , діючи з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переконавшись, що його дії носять таємний характер та за ним ніхто не спостерігає, діючи умисно, таємно, усвідомлюючи скрутне матеріальне становище громадян в країні в період дії воєнного стану, підійшов до вищезазначеного сховища (сараю), скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_4 відсутній, в цей час перебував на роботі, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає, за допомогою фізичної сили рук, відчинив клямку (засувку) дверей сховища (сараю), після чого проник в середину, після чого почав підшукувати об`єкти свого злочинного посягання.
Перебуваючи всередині сховища (сараю), він побачив драбину універсальну марки «СВІТЯЗЬ», 3-х секційну, 11 ступеневу, висотою у робочому стані 7,30 м., яка належить потерпілому ОСОБА_4 . Визначивши дану драбину, як об`єкт свого злочинного посягання, з метою доведення свого злочинного умислу до кінця та бажаючи настання суспільно – небезпечних наслідків, ОСОБА_5 таємно викрав її з приміщення сховища (сараю), що належать потерпілому ОСОБА_4 , після чого з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення втік, обернув майно у свою власність та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.  
Згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №2854 від 12.12.2025 року, ринкова вартість, з урахуванням зносу, драбини універсальної марки «СВІТЯЗЬ», 3-х секційна, 11 ступенева, алюмінієва, висота у робочому стані 7,30 м., придбана у 2021 році, мається одна саморобна ступінь у зв`язку з пошкодженням заводської, у робочому стані, бувша у використані, станом цін на 10.12.2025, становить 6734,27 грн. 
Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_5 спричинив потерпілому ОСОБА_4 матеріальну шкоду на загальну суму 6734,27 грн. 
Вказані дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаного з проникненням у сховище, вчиненого в умовах воєнного стану. 
Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні винним себе у злочині визнав повністю, щиро розкаявся і підтвердив обставини крадіжки. Вказав, що майно повернуто і просив суворо не карати.
Потерпілий в судовому засіданні підтвердив факт крадіжки і зазначив про відсутність претензій до обвинуваченого. Просив не позбавляти волі обвинуваченого, оскільки його родичі бажають взяти на поруки обвинуваченого.
Даючи оцінку показанням ОСОБА_5 суд визнає їх правдивими і достовірними, оскільки вони послідовні, об`єктивно і досить повно відображають обставини скоєного обвинуваченим кримінального правопорушення, підстав для самообмови судом не встановлено.
За згодою учасників судового провадження, згідно з ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи те, що обвинувачений погодився з усіма обставинами та кваліфікацією вчиненого ним діяння, суд визнав недоцільним дослідження доказів, зібраних в ході досудового розслідування, щодо фактичних обставин, форми вини, мотиву та мети вчинення кримінального правопорушення, виду і розміру шкоди, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники провадження правильно розуміють зміст цих обставин, суд переконався у добровільності їх позиції, а також роз`яснив, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Отже, пред`явлене ОСОБА_5 обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,суд визнає доведеним та визнає його винним у вчиненні вказаного злочину.
Пpи пpизначеннi покаpання суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують покарання. 
Вiдповiдно до ст.12 КК Укpаїни, вчинене ОСОБА_5  правопорушення відноситься до категорії тяжких злочинів.
Суд враховує данні щодо особи ОСОБА_5 , який характеризується позитивно, неодружений, є військовослужбовцем, а також суд враховує відсутність претензій в потерпілого до обвинуваченого.
Обставинами, які пом`якшують покаpання згідно ст.66 КК України, суд визнає щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання згідно ст.67 КК України, судом не встановлено. 
З урахуванням зазначених обставин, суд дiйшов висновку про необхідність призначення покарання згідно вимог ст.50 КК України з метою виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним і іншими особами інших правопорушень в межах санкції ст.185 ч.4 КК України  без ізоляції від суспільства у виді позбавлення волі зі звільненням від покарання з випробуванням. 
Питання про долю речових доказів підлягає вирішенню відповідно до вимог ч.9 ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст.373-376,381,382 КПК України, суд - 

УХВАЛИВ : 

ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.
На підставі ст.ст.75, 76 КК України від призначеного покарання ОСОБА_5  звільнити з іспитовим строком на 2 роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки. 
Покласти на ОСОБА_5 такі обовязки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Речові докази: драбину «Світязь» – залишити у розпорядженні потерпілого.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Тернівський районний суд м.Кривого Рогу протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, за виключенням підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися відповідно до положень ст.349 ч.3 КПК України.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору. Інші учасники мають право отримати копію вироку в суді.
СУДДЯ: